Přeložila Iva Pekárková

Copyright © 2013 by Alice Clayton

Translation © Iva Pekárková, 2015

Cover photography © Yuriy Zhuravov/Shutterstock

Tuto knihu věnuji profesorovi Jimu Millerovi, od kterého jsem se naučila, že čím víc, tím líp, a že život se sborem stepujících zpěváků je mnohem lepší než bez něj. Děkuju vám za to, že jste byl prvním dospělým člověkem, který porozuměl mému humoru a poskytl mi domov a jeviště, na kterém jsem ho mohla tříbit.

Jack Hamilton byl dnes spatřen, jak nakupuje v La Brea v obchodě s retro nábytkem, kde si obzvlášť pečlivě prohlížel vybavení koupelen a starožitnou konvičku na kávu. Teď, když se díky úspěchu Času stal prvním mužem v Hollywoodu a nabídky se jen sypou, si jistě může dovolit pár nových věciček.

Superstar Jack Hamilton byl spatřen v restauraci Chin Chin na Sunset Boulevardu, kde večeřel s nyní již odhalenou zrzkou Grace Sheridanovou. Ti dva svůj vztah dosud veřejně nepotvrdili a jejich manažerka opět ujišťuje: „Jsou přátelé. To je všechno.“ Někdo by jim měl říct, že přátelé se obvykle ze svých talířů navzájem nekrmí, nemyslíte?

Příští měsíc začne produkce nové dramedie Mabel není normální?, kterou vytvořil scenárista Michael O’Connell. V režii Davida Lancastera to bude první show tohoto druhu, která bude mít premiéru na novém kanálu Venue. Hlavní roli obsadí herečka Grace Sheridanová, která je možná lépe známa jako polovina páru-co-nepřiznává-že-je-pár, jehož druhou polovinu tvoří herec Jack Hamilton. Grace (33) už v této hře vystupovala v New Yorku, v malé produkci off-Broadway. Toto dílo, propagované jako něco mezi komedií, dramatem a reality show, se své premiéry s největší pravděpodobností dočká na podzim.

KAPITOLA PRVNÍ

„Ne, to nemůžu.“

„Musíš. Slíbila jsi, že se aspoň pokusíš.“

„Já přece vím, co jsem řekla, ale teď, když na to došlo, mám hroznej strach.“

„Slib je slib.“

„Nemůžeš mě přinutit udělat něco, co nechci, rozumíš...“

„Dobrá, tak to zkusíme znovu... Pěkně pomaloučku. Jsi připravená, lásko?“

„Ježiši, no asi jo... pořád nemůžu uvěřit, že jsem s tím souhlasila... Tohle hrozně bolí.“

„Jakmile se do toho pustíme doopravdy, bolet to přestane, to ti slibuju.“

Zavřela jsem oči, zhluboka se nadechla, znovu oči otevřela a přikývla jsem. Jeho oči se v zrcadle setkaly s mými a on se zakřenil tím svým úsměvem, který mě pokaždé dostal.

Zabořila jsem mu ruce do vlasů, probírala se prsty v jeho hedvábných kudrnách a drbala ho na hlavě. Zadržovala jsem slzy. Pak jsem zvedla silný pramen vlasů, popadla nůžky...

A šmikala.

A šmikala.

A šmikala.

A šmikala.

A ještě šmikala.

Povzbuzoval mě, přál si krátký sestřih. Když mě poprvé požádal, ať ho ostříhám, odmítla jsem. Řekla jsem mu, že ani náhodou. Připomněl mi, že pokud půjde k holiči, bude to za pár minut na Twitteru a kadeřnictví obklíčí paparazziové.

„Ale já tvý vlasy tolik miluju! Potřebuju tvý vlasy! Nenuť mě, ať tě ostříhám. Udělám – udělám cokoli!“ žebronila jsem a dramaticky mu poklekla u nohou. Nejspíš jsme v té chvíli byli ve sprše.

„Proč to tak dramatizuješ? No, ale když už jsi tam dole...“ Zakřenil se a okamžitě se vztyčil.

„Ne, ani náhodou. Jestli si ty vlasy ostříháš, nemůžeš čekat žádnou kuřbu. Tvůj pan Hamilton z toho moc nadšený nebude,“ vyhrožovala jsem a popadla sprchový gel. Vzduchem se rozlila vůně kokosů.

„Blbost, já tuhle hru dovedu hrát taky. Myslíš, že to vydržíš? I já můžu vyškrtnout pár věcí z nabídky.“

Ne, ne, tohle z nabídky vyškrtnout nesmí...

Sakra. Dostal mě. Den bez orálního sexu je beznadějně ztracený.

A tak jsme skončili tady, v koupelně pro hosty, na podlahu kolem nás padaly další a další centimetry jeho nádherně zcuchaných blond vlasů a on se čím dál tím víc křenil.

A já se čím dál tím víc mračila.

Než se mi podařilo jeho háro úspěšně zamordovat, byla jsem na pokraji nervového zhroucení.

„Ježiši, Georgi, já jsem to zkazila!“

Vlasy mu na hlavě místy trčely, jinde zase ležely připlácnuté a vůbec to celkově vypadalo jako krajina po pohromě. Kdyby mi Jack řekl, že mu vlasy ostříhalo pětileté dítě, ráda tomu uvěřím.

„Hm..., no, mám to jak vrabčák, co myslíš, lásko?“ Zasmál se a prohrábl můj výtvor rukama, přičemž shodil na podlahu zatoulanou odstřiženou loknu.

„Asi budu zvracet,“ zalkala jsem a odložila nůžky.

„No tak, Bláznivko, dokonči to.“ Vtiskl mi do dlaně holicí strojek.

Holicí strojek? „Ty vážně chceš, abych to dokončila?“

„Kolik maníků s dlouhejma vlasama znáš?“ vyzvídal. Zkoušel si svůj nový jižanský přízvuk. Alabama smíchaná s Londýnem, zajímavá kombinace.

„Říkal jsi, že se musíš na ten film připravovat. Ale netušila jsem, že to odskáču já.“

Povzdechla jsem a zdvihla holicí strojek, který Jack nastavil na jedničku. Skoro až nadoraz. Vážně to chce hodně nakrátko.

„A jak přesně to odskáčeš?“ zeptal se a přitáhl si mě mezi nohy.

„Já jsem přece ten, kdo se na tebe musí koukat, Blázínku.“ Zamrkala jsem.

„Tak se do toho pusť,“ přikázal. V očích mu jiskřilo.

Tak jsem se do toho pustila. Vlasy mu dál padaly na podlahu a my si povídali o tom, jaký má kdo z nás program, a o nastávajících změnách. Jackovo jméno teď měly na rtech snad všechny ženy na světě a snad všem se o něm zdálo. Jeho jméno bylo na žhavém seznamu snad všech filmových režisérů. Holly, má nejlepší kamarádka a zároveň Jackova i moje agentka, byla nabídkami doslova zavalená. Režiséři, producenti, moderátoři talkshows – ti všichni z něj chtěli mít aspoň kousek.

A já jsem z něj kousek měla. V puse i jinde. Velmi často.

Před velkým úspěchem Času, filmu založeném na sérii populárních erotických povídek, který měl premiéru minulý podzim, byl Jack Hamilton průměrným, obyčejným Briťákem v Hollywoodu. V pouhých čtyřiadvaceti letech měl za sebou pár malých nezávislých filmů a pár divadelních rolí, ale jakmile dostal roli Joshuy, šíleně sexy vědátora, který cestuje časem a svádí ženy v různých stoletích, jeho život se změnil. Nyní byl jedním z nejžhavějších mladých herců v Hollywoodu a Holly byla rozhodnutá udělat všechno pro to, aby tahle situace vydržela co nejdéle.

Holly Newmanová byla skvělá kamarádka a skvělá agentka. Měla úžasně vyvinuté instinkty a byla proslulá svou schopností vyčenichat nové talenty. Pečlivě cizelovala kariéry několika z nejobdivovanějších současných herců a pro Jacka hodlala udělat totéž. Odmítla za něj několik vysokorozpočtových akčních filmů a místo toho našla pro Jacka méně honosný film: drsný film v dokumentárním stylu o vojácích v Afghánistánu. Jack mohl bez obtíží získat hlavní roli v obřím hitu letošního léta, ale místo toho se rozhodl, že bude pracovat na filmu, v němž je kladen důraz na příběh.

A teď bylo ze všeho nejdůležitější, aby si oholil hlavu. Byl mladý vojáček z Alabamy a podle toho musí vypadat. Povzdechla jsem.

„Ty jsi vzdychla, Grace?“

„Jo.“ Ještě naposled jsem mu přejela po hlavě strojkem a pohladila ho po vyholené lebce.

„Je to vážně tak hrozný?“ zeptal se a v obličeji mu nervózně zaškubalo.

Usmála jsem se a na lebce ho podrbala. Nastavil mi hlavu tak jako pokaždé a já si ho pozorně prohlížela. Zelené oči byly tytéž, zrovna začaly nepatrně tmavnout, to jak ho moje ruka hladila vzadu na krku. Rukama mi sevřel boky a znovu mě k sobě přitiskl. Vlasy už neměl, ale vášeň mu zůstala. Vlastně teď jeho rysy vypadaly ostřejší, výraznější. Lícní kosti, čelist, všechno bylo ještě ostřeji řezané a jeho dvoudenní strniště působilo ještě víc sexy než obyčejně. Vyplázl špičku jazyka a zuby se kousal do spodního rtu – tak, jak mě to vždycky dostalo, a on to věděl.

„Musím přiznat, že když se na to teď dívám, je to docela... hmmmm,“ vypravila jsem ze sebe.

„Docela...“

„Sexy.“

„Sexy? Vážně?“ Jeho prsty mi tančily po kůži hned nad kalhotami na šňůrku. A za tu šňůrku on teď tahal.

„Ano, ano, je to tak. Jsi pořád ten nejvíc sexy chlap v Americe, i když jsem ti zavraždila vlasy.“ Znovu jsem povzdechla, tentokrát v jiné tónině, to když mi jeho prsty rozepínaly knoflíčky na košili.

„Jen v Americe?“ Zasmál se a jeho čerstvě vyholená, krátkosrstá hlava mě lechtala na čelisti, když mi začal ožužlávat krk.

„Nepřeháněj to, Georgi,“ varovala jsem ho. Zařehtal se, když slyšel můj přísný hlas. A pak mě přimáčkl na dveře koupelny.

„Jen v Americe?“ trval na svém, zdvihl mi ruce a přidržoval mi je nad hlavou.

„Tak dobrá, v Amerikách. Severní i Jižní.“ Mé boky narazily na jeho, jak se ke mně přitiskl.

„A když už mluvíme o jihu,“ vydechl mi do ucha, zatímco se jeho ruka pomalu vsouvala pod mé...

Cink cink.

„Kdo to sakra může být?“ zamručel. Pořád mě držel přitisknutou ke dveřím a jeho ruka pokračovala v cestě k mé...

Cink cink. Cink cink.

„To je možná Michael. Říkal, že se dnes zastaví.“

Vymanila jsem se zpod Jackova těla i dveří a pohlédla na sebe v zrcadle. Byla jsem zmačkaná, celá rudá a šťastná.

„Zatracenej Michael,“ zamručel a natáhl se po mně, když jsem se vypravila ke dveřím.

„Žádnej zatracenej. Vždyť jste teď kamarádi. Chovej se slušně.“

Zasmála jsem se, odtančila mu z dosahu a vydala se halou ke vchodovým dveřím.

„Pak to dokončíme!“ zavolal za mnou a mně na moment vynechalo srdce.

„To si piš!“ zavolala jsem za ním a myslela na všemožné způsoby, kterými by tohle mohl dokončit. A na to, že mu to zcela jistě dovolím. Od minulého roku, co jsme se s Jackem seznámili, fungovala chemie mezi námi na jedničku. Jasně že to dokončí. Dokončí to tak, že z toho zdechnu.

Zasmála jsem se, když jsem slyšela jeho zaúpění. Věděla jsem, že se tělesně i duševně připravuje na setkání s kamarádem.

Napřímila jsem se, otevřela dveře a uviděla usmívajícího se Michaela.

„To ti to trvalo!“ vyčetl mi.

„Byla jsem za rukojmí.“ Ustoupila jsem a vpustila ho dovnitř. Pohlédl mi na nohy a dal se do smíchu.

„Vypadáš jako kříženec mezi neandrtálcem a homo erectus. Chceš mi snad něco naznačit?“ Namířil prst dolů.

Pohlédla jsem tím směrem a všimla si, že se mi mezi nalakovanými nehty zachytily Jackovy vlasy.

„Jo, to se jen nepovedl sestřih,“ objasnila jsem mu, posunkem ho pozvala dovnitř a zašla do kuchyně pro smeták. Cestou ze mě opadávaly vlasy.

„Chceš říct, že se sestřih povedl,“ opravil mě Jack. Vstoupil do kuchyně a přejel si dlaní po lebce.

„No teda, co se ti stalo?“ Michael se zasmál. Z hnědých očí mu koukali čertíci.

Michael, já a Holly jsme chodili společně na vysokou a přátelili jsme se už celé roky. Tedy, kdysi jsme se s Michaelem přátelili, dokud se jedné noci náš vztah neproměnil v cosi, co mohlo být skvělé, ale nebylo. Mnoho let jsme spolu nemluvili a pak se díky souhře náhod stalo, že mi před pár měsíci nabídl hlavní roli ve svém muzikálu. Tentokrát jsme si spolu málem znovu začali – a tím se toho spousta pokazila. Naštěstí jsme včas přišli k rozumu a zůstali dobrými kamarády. A víc než to. Přestože o muzikál, na kterém jsme v New Yorku spolupracovali, nakonec velcí divadelní producenti zájem neměli, byl přece jen natolik úspěšný, aby náš projekt přežil. Hned po svátcích jsme se dozvěděli, že ho jistá produkční společnost hodlá přetvořit v televizní show. Venue, nový televizní kanál s podobným programem jako HBO a Showtime a vysokou sledovaností. Produkce drsných komedií a temných dramat diváky zaujala.

Pozvali jsme si z New Yorku pár herců z původního ansámblu, honem jsme natočili pilot – a Venue to koupila. A rozhodli se zařadit Michaelovu show do podzimního vysílání.

Michaelův původní koncept byl tradiční muzikál okořeněný trochou moderny, vyvedený ve stylu malého divadla a s živou hudbou. Teď se příběh Mabel, stárnoucí královny krásy, která zrovna prodělala rozvod a zařizuje si život po svém, odehrával na pozadí Los Angeles – města, které v sobě dokonale odráží pokřivený způsob, jakým naše kultura nahlíží na ženy a stárnutí. Naše show teď byla něco mezi Glee, Paničkami z Beverly Hills a  Sexem ve městě. Byla vtipná, byla sexy – a já jsem v ní byla hvězda. Moment, vážně jsem byla hvězda?

Ano, Grace, jsi hvězda.

Zatřepala jsem hlavou, abych si ji pročistila. Pořád jsem čekala na dovětek.

„Dostala se ti voda do ucha, lásko?“ zeptal se mě Jack, který si všiml, jak třepu hlavou.

„Mlč, prosím tě,“ varovala jsem ho, když mě cestou k lednici poplácal po zadku. Uvelebila jsem se na barové stoličce a sledovala, jak dva lidé, které jsem na světě měla nejradši, krouží kolem sebe. Už je to tak: byli přátelé, ale zatím jim to moc nešlo. Jack věděl, že jsme si s Michaelem v New Yorku skoro... skoro něco začali. A i když mezi mnou a Michaelem skutečně nebylo nic než přátelství, věděla jsem, že to pro Jacka není snadné. Ale, upřímně řečeno, byl dospělejší než já, i když o devět let mladší. A tak se teď s Michaelem oťukávali a zvykali si na to, že budou muset navázat přátelství toho divného mužského druhu.

„Ne, vážně, člověče, proč máš na hlavě jenom kůži?“ zeptal se Michael ještě jednou a chytil pivo, kterým po něm Jack hodil. Aniž by se vůbec zeptal, jestli ho chce. Jak říkám, divné mužské přátelství.

„Film. Příští týden začínáme točit. Už jsem s tím nemohl dál otálet,“ objasnil mu Jack a zhluboka si lokl piva.

„Jo, jasně, ten novej film Daniela Richardse. Afghánistán, viď? Už teď se o tom leccos proslýchá. Jeden můj známý, spisovatel, jim s tím pomáhal. Asi to bude dost síla. Budete natáčet v Mojavské poušti, co?“

„Jo, něco se bude točit tady, zbytek na poušti. Určitě to bude fajn.“ Jack se usmál, zaklonil hlavu a pivo dopil. Vytáhl z lednice další a nepřestával se nepřítomně drbat na hlavě.

„Co bude fajn?“ zaslechla jsem z předsíně. Další z mých nejmilejších lidí, Holly, vstoupila do kuchyně, přelétla pohledem naši skupinku a teatrálně vzdychla. „Příšero!“

„Ropucho,“ vzdechla jsem v odpověď, namířila prst na láhev vodky, kterou jsem před chvílí vytáhla z mrazáku, a tázavě pozdvihla obočí.

„Ano, samo sebou, ano. Nevěřila bys, co se mi dnes stalo. Nenávidím tohle město! Už mi nikdy nedovol spolupracovat s nikým, kdo kdysi dělal pro CW!“ vyjekla.

Pilně jsem míchala martini. Holly přešla k pultu, shodila střevíčky, položila nohy Michaelovi do klína a ukázala na ně.

„Namasírovat. A ty, kluku vojenskej, se postav za mě. Namasíruješ mi ramena,“ poručila a mávla na Jacka, ať přejde k ní. Zakřenil se a poslechl. Michaelův překvapený výraz se změnil na stydlivý, načež začal Holly masírovat chodidla. Když teď byla naložená mezi dvěma chlapy jako pornohvězda, její přirozený půvab způsoboval, že se všem mužským podlomila kolena, včetně těchhle dvou.

Podala jsem jí koktejl, ona ho rychle vyzunkla a sklenku mi vrátila.

„Vážně, holka, byl to hroznej den. Potřebuju dvojitej. A přitlač trochu, Michaeli.“ Zasténala, když jí promnul to pravé místo na nártu. Zasmála jsem se. Holly nám začala vyprávět, co ten den prožila, a já pro ni namíchala další koktejl. Jack na mě rošťácky pomrkával.

Život byl fajn.

* * *

Vznikl z toho neplánovaný večírek. A když jsme dojedli večeři, skončili jsme všichni v měkkých sedačkách na zadním dvorku. V zimě bývá v Los Angeles v noci zima, a tak se nám hodily kašmírové deky, které jsem donesla z ložnice. Jack se zabořil do sedačky, a zatímco jsme si povídali a smáli se s přáteli, pohrával si s mými vlasy. Na fíkovnících a švestkách tančila bílá světýlka a citroníky v květináčích, které rámovaly terasu, vrhaly svou vůni do noci. Vyhřívala jsem se v Jackově teple. Dech měl omamný a voněl mu po brandy.

Pak Holly s Jackem začali probírat, jak to bude s natáčením. Jack za pár týdnů odjede, ale tentokrát to bude jiné, než když jsme byli odloučení předtím. Tentokrát tu budu muset zůstat, ve svém domě, který jsem s takovým úsilím zkrášlila a kterého jsem si prve ani neužila, protože jsem okamžitě musela do New Yorku. Teď budu moct pracovat ve městě, kde bydlím. Moc se mi tu líbilo. Vytvořila jsem si pro sebe prostředí, které mi vyhovovalo. Na svazích kopců kolem Los Angeles zaručeně najdete větší a vznosnější domy, ale můj bungalov v Laurel Canyonu byl přesně tím, po čem jsem toužila. A když se ke mně nastěhoval Jack? No, to z toho místa teprve udělalo ten pravý domov.

Holly a Jack čím dál víc křičeli, Holly mu říkala, jaké mediální rozhovory pro něj naplánovala, a já jsem se naklonila k Michaelovi.

„Ještě pořád hledáš dům k pronajmutí?“

„Jo. Zatím mi dali firemní byt, což není špatný, ale chtěl bych se tu na čas usadit, a tak bych si přál něco lepšího. Ale agentka, kterou jsem sehnal, mi pořád předvádí byty v mrakodrapech. Ne že by na nich bylo něco špatnýho, ale zrovna jsem odjel z New Yorku. Chtěl bych projednou bydlet trochu blíž k zemi.“

„To chápu. Tak usadit, říkáš. Hm... Nechceš si něco koupit? Teď je na koupi domu vhodná doba,“ připomněla jsem mu.

„No, tak moc usadit se zase nechci. Chci si vážně jen něco pronajmout,“ řekl, čímž způsobil, že Holly v půli slova svou konverzaci s Jackem přerušila.

„Mám skvělou agentku, nabízí byty a domy k pronájmu. Řeknu jí, aby ti poslala nabídku. Chceš si pronajmout dům? S bazénem? Klasický domeček pro svobodného mládence v L.A.?“

„Dům? Ano. Bazén? Možná. Domeček pro svobodného mládence? Ne. A žádné neony.“ Zakřenil se.

„To ti seženu raz dva. Jestli chceš, můžeme příští týden vyrazit na prohlídky spolu,“ nabídla mu a srkala brandy.

„To by bylo skvělý. Vážně si na to najdeš čas?“

Přitiskla jsem se k Jackovi.

„Jasně. Můžu si udělat odpoledne volno. Práce nikam neuteče. A když už mluvíme o práci, Jacku, musíme si ještě promluvit o –“

„Holly, ty toho vážně nikdy nenecháš? Dneska už to stačí!“ obořil se na ni Jack, čímž nás všechny překvapil. Obrátili jsme se k němu, zrovna když si rukou prohrábl vlasy, které neměl. Povzdechl si a pak vyzunkl zbytek brandy. Pohlédl na Holly těžkýma očima. „Omlouvám se. Asi jsem unavenej,“ zamumlal a zrak mu sklouzl ke sklenici.

„To je v pořádku, Jacku. Promluvíme si zítra. Zavoláš mi ráno?“ zeptala se, vstala z křesla a věnovala mi střelhbitý pohled.

Pokrčila jsem rameny a taky jsem vstala. „Už jdeš?“

„Už musím – zítra brzo ráno mám schůzku s jakýmsi klukem, co má tři jména. Proč všichni najednou začali pojmenovávat děti takhle složitě? Jestli se ještě někdy setkám s Noahem Jonathanem Atakdálem, zvencnu se z toho. Fakt,“ prohlásila a zdvihla Michaela ze židle. „Pojď, můžeš mě doprovodit k autu.“

„Dobrá, jasně, jo, samozřejmě. Ehm... Dobrou, Grace! Čau, Jacku,“ zavolal na nás Michael přes rameno, když s Holly odcházeli.

„Dobrou,“ řekl Jack a upravil si deku, do níž byl zabalený. Zamávala jsem jim, pak jsem se otočila a stoupla si před něho.

„Není ti nic?“ zeptala jsem se, vzala si od něj prázdnou sklenku a odložila ji na stůl. Jack si mě přitáhl na klín a znenadání mě pevně obejmul. Přitiskl se ke mně, obalil mě svým tělem.

„Ta ženská fakt neví, kdy přestat!“ prohlásil, vzdychl a přitáhl si mě ještě blíž.

„Jen dělá svou práci, Blázínku. Neber si to osobně.“

Uvelebila jsem se mu v náručí.

„Jak bych si to mohl nebrat osobně? Je manažerkou celýho mýho života, nejen mý kariéry. Já prostě – sakra, já fakt nevím.“

„No tak, no tak. Já vím, tak už mlč,“ domlouvala jsem mu a drbala ho na hlavě, dokud jsem neucítila, jak se uklidnil. Jeho dech, plný brandy, se vznášel všude kolem nás a mně to znovu připomnělo, jak je mladý. Nikdo ho nestačil připravit na život a tohle všechno, co souviselo se slávou, než přijal roli, kterou se proslavil. Když se to vezme kolem a kolem, držel se skvěle.

Objímali jsme se a mlčky se pohupovali. Kaňon kolem nás byl tichý.

„Poslyš, už jsem ti řekla tu dobrou zprávu?“

„A jakou, Bláznivko?“ přál si vědět. Ústy mě polechtal u lemu košile. Evidentně byl vzrušený.

„Mám vlastní přívěs! Věřil bys tomu?“

„Ovšemže máš vlastní přívěs. Jsi přece hvězda, lásko,“ připomněl mi.

Ale já jsem tomu pořád nemohla uvěřit.

„Poslechni, to je velká věc. Ne všichni jsme velký filmový hvězdy,“ oznámila jsem mu a uvelebila se mu na klíně.

„A když říkáš ‚velký‘, co tím přesně myslíš?“ zeptal se a přirazil.

„No tak!“ Zasmála jsem se, když mi zabořil obličej do krku a dýchal mi na něj obláčky brandy.

„Jsem na tebe hrdej,“ zašeptal. Teď mi jeho ruce bloudily po zádech. Byl to dobře známý pocit, ale stále ještě dokázal způsobit, že jsem se celá rozechvěla. „Není ti zima?“

„Ne, Georgi, naopak, celým tělem se mi rozlévá teplo,“ zašeptala jsem mu do ucha. V tom okamžiku mě popadl do náruče. A odnesl mě dovnitř, rovnou do postele.

KAPITOLA DRUHÁ

„Takže dneska večer do toho klubu zajdu. A tak mě napadlo...,“ řekl druhý den ráno.

Aspoň myslím, že to řekl. Byla jsem ve sprše a po prsou mi bloudily čísi ruce. Pevně mě držely, samozřejmě že jen proto, abych nespadla.

„Ty půjdeš už zase do klubu?“ zaprskala jsem.

„Zase? Vždyť jsem byl včera doma,“ odpověděl a sklonil se pod vlastní sprchovou hlavici. Sprcha, kterou mi tu nainstaloval, měla hlavice dvě – jednu pro mě, jednu pro něho.

„To je fakt, ale minulý týden jsi někde byl skoro každej večer.“

„Nehodláš se proměnit ve stíhačku, že ne?“ zamrkal. Voda mu stékala po obličeji, po hrudi a po břiše, takže jeho udělátko vypadalo ještě tvrdší. Moc mě to potěšilo.

„Zaručeně hodlám. Moment, musím se na to správně tvářit,“ řekla jsem přísně a strašlivě se zamračila. „Drahoušku, nemyslíš, že bys měl zůstat doma a vyčistit okapy?“ skuhrala jsem, dala si ruce v bok a dupla nožkou. Vypadalo by to výhrůžně, kdybych přitom neuklouzla. Zachytil mě v pádu a řehtal se, zatímco jsem se to pokoušela ustát. Lehce mě plácl po zadku a pomohl mi zpátky na nohy.

„No, já jsem se tě chystal zeptat, jestli by sis se mnou dnes nevyšla.“

„Já? Nevyšla? Do klučičího klubu? To myslíš vážně?“ dobírala jsem si ho a podávala mu žínku.

Jack teď trávil čím dál tím víc času s pár kluky ze štábu nového filmu. Ze začátku jsem ho v tom podporovala. I když mi tvrdil, že miluje Zlatá děvčata, často jsem mu připomínala, že je mladý kluk ve velkoměstě a musí podle toho žít. Nedávno se mými radami začal řídit, na můj vkus ale až moc.

„Jasně, proč ne? Říkal jsem si, že je načase, aby ses s klukama seznámila. Vždyť to jsou ti, co za ně ochotně položím život.“

„Ve filmu, lásko. Položíš za ně život ve filmu. Bude se tam tancovat?“ chtěla jsem vědět.

„Nejspíš ano.“

„A ty – budeš tancovat?“

„Jsem z Británie. Netančím.“

„A smím si zatancovat já?“

„S tím počítám. Bože, Grace, kdyby ses teď viděla.“ Vzdychl. Stála jsem pod proudem vody, zakloněná, abych měla prsa pevná a pěkně vystavená. Jo, povedlo se.

No super. Ty před svým chlapem pózuješ.

Co by ne.

Cítila jsem jeho ústa, jak mi sklouzávají po krku, a prudce jsem se nadechla.

„Poslyš, Blázínku, teď ne. Za tři čtvrtě hodiny musím být u Holly, a víš, jak je naštvaná, když přijdu pozdě.“

„Dej mi pět minut. Vydrž chvilku, Bláznivko.“

Zasmála jsem se, když se přimkl svým tělem k mému, a každý nerv mnou jiskřil. Ale jiskry a voda se k sobě nehodí. Snažila jsem se ho od sebe trochu odstrčit.

„Ne, vážně, nejde to. Šukání, to pro Holly omluva není.“

„Jak to víš? Zkus to.“

„Buď už zticha. A podej mi laskavě sprcháč,“ poručila jsem mu a ukázala na gel. Podal mi ho, namydlili jsme se a já se pokoušela opláchnout. Což byla tvrdá práce.

Protože i on byl...

Protože i on byl tvrdý.

Dvacet minut nato seděl na pelesti a sledoval, jak se připravuju.

„Takže dneska večer? Ano?“ zeptal se a podal mi podprsenku. Bral ji do ruky s velkou úctou, nejspíš žárlil, že mi bude celý den držet prsa ona, a ne on, jak by si přál.

„Jo, večer. Můžu přivést i Holly? Už se nemůže dočkat, až si zatančí. Bude to úžasnej večer!“ prohlásila jsem nadšeně, stoupla si před něj a prohrábla mu rukou štětinky na hlavě. Chvíli potrvá, než si na to zvyknu, ale svým způsobem se mi to líbilo. Vypadal zároveň starší i mladší. Bylo to omamné.

„Přiveď si, koho chceš, lásko. Jen mi pošli textovku s jejich jmény a já je předám Adamovi.“

„Adamovi?“

„Adamovi Kasenovi, co dělá na tom filmu přece. Dá je na seznam hostů,“ odvětil a políbil mě do dlaně.

„Na seznam hostů? Ty mluvíš čím dál víc jako rozenej Hollywooďan, Georgi.“

„Jo, a tohle mi říká holka, která má dneska schůzku se svou agentkou, protože potřebuje probrat program natáčení svého nového televizního seriálu.“

„Týjo, mého nového televizního seriálu. Řekni to ještě jednou, ano?“

„‚Mého nového televizního seriálu‘?“

„Ne, mého nového televizního seriálu.“

„Ale to jsem právě řekl.“ Zašklebil se a uhnul, když jsem po něm hodila ručníkem. Odtančila jsem mu z dosahu a on nespokojeně zamručel.

„Radši běž na tu schůzku, ty provokatérko, jinak tě tu budu držet celej den.“

„Dobrá, takže se uvidíme večer?“

„Jo. Budu čekat na rohu, u svých kámošů za hedvábnou šňůrou.“ Přikývl a znovu se položil na postel, ještě pořád rozházenou po nedávných činnostech.

„Jasně. U kámošů,“ dobírala jsem si ho.

„Máš pět vteřin, abys odsud vypadla, Grace.“

„Už jdu!“ vykřikla jsem a hnala se do kuchyně, kde jsem popadla láhev vody stojící na kuchyňské lince.

„Hele, Bláznivko!“ Slyšela jsem za sebou jeho kroky, jak se rozléhají na podlaze z tvrdého dřeva.

„Ano?“ Usmála jsem se, když jsem viděla, že vystrčil hlavu zpoza rohu. „Včera jsem pod kopcem viděl pár aut, který mi připadaly dost povědomý. Dej na sebe pozor, ano?“ Usmál se a jeho oči se propálily do mých.

„Nesmí mě dostat na kameru. Je mi to jasný.“ Zasalutovala jsem mu.

„Hlavně ať z nás neudělají dalšího Ashtona a Demi. Lidi milujou, když se hvězdy rozcházejí.“

„Ty jsi mě vážně přirovnal k Demi?“

„Promiň. Ty jsi o chlup starší, viď?“ škádlil mě a tahal mě za culík, zatímco jsem si nasazovala čapku. Kdysi jsem si ho dobírala, že nosí baseballovou kšiltovku, a teď jsem se sama jen málokdy vypravila ven bez ní, zejména když jsem se projížděla po okolí svého bungalovu. Usilovně jsem se snažila přede všemi utajit, kde bydlím. Věděla jsem, že se mi to nebude dařit věčně, ale toužila jsem zůstat inkognito, jak dlouho to jen půjde.

„Ale Georgi, přiznej si, že tohle šílenství kolem ti pomůže víc než co jinýho.“ Zadívala jsem se na něj a dovolila mu, aby mi culík uhladil.

„Prostě si dej pozor, dobrá?“ řekl. Oči měl ustarané.

„Dám, lásko. Tak zatím.“ Přikývla jsem a poslala mu vzdušný polibek.

„Budeš se muset snažit víc, pokud jde o líbání,“ zamumlal a zamířil zpátky do ložnice.

Zahihňala jsem se, popadla klíče a vydala se do sluneční záře.

Los Angeles je i v zimě zlaté. Usmála jsem se, když jsem přecházela k autu, a na okamžik se zastavila, abych mohla obdivovat citroníky, trávník plný spadaného borovicového jehličí, béžový taurus, jak pozvolna přijíždí směrem ke mně – moment, co je to? Vrhla jsem se ke svému autu a podařilo se mi schovat za volantem zrovna v okamžiku, kdy taurus projížděl kolem vysoké borovice na okraji mého pozemku. Většina domů v Laurel Canyonu ležela kousek od silnice, ale ne příliš daleko.

Netrpíš náhodou stihomamem?

S paparazzii jsme se museli potýkat skoro denně. Už nás ani nemohli pořádně překvapit, začínala to být spíš nuda. Jackovo nové auto zbystřili mnohokrát, ale až sem nás zatím nevysledovali. I tak to začínalo být na pováženou. Jednou, když za ním jeli po Robertson Boulevardu, zastavilo auto před ním tak prudce, že do něj málem naboural. Vyfotili si ho, jak sedí za volantem a mračí se, kšiltovku staženou do obličeje. Jack už toho začínal mít dost. Tohle byla taky jedna stránka slávy, na kterou se nedalo připravit.

Zatím jsem unikala tomu, aby si nás znovu vycvakli společně, ale oběma nám bylo jasné, že k tomu dřív nebo později stejně dojde. Ale to holt patřilo k tomu, být přítelkyní filmové hvězdy.

Přítelkyní.

Ano, byla jsem jeho přítelkyně – a to s sebou přinášelo spoustu problémů, které jsme neuměli řešit. Když jsme se v lednu vrátili z dovolené na Seychelách a přistáli na losangeleském letišti, musela jsem čekat vzadu i s bagáží. Na letišti tábořili paparazziové a číhali na celebrity, kterépak vylezou z letadla celí zničení a nevyspalí. A někteří tu číhali na Jacka. Tak jako vždycky jim kdosi dal hlášku, že tu přistane, a oni se vyrojili kolem, jakmile se objevil. Načež fotili a fotili a fotili. Později mi říkal, že myslel, že mu snad jeho cestovní tašku vyrvou z ruky, tak blízko a tak oprsklí byli. Zpozorovali ho, když přecházel k autu, které tu bylo přistavené pro nás oba. Já jsem mezitím čekala na naše zavazadla, rozhlížela se kolem a čekala. Nakonec jsem musela zaplatit nosiči, aby mi pomohl naše věci diskrétně donést do taxíku.

Od doby, co jsme se vrátili, jsme se nikde moc neukazovali. Obyčejně jsme spolu nechodili ani nakupovat, a i když jsme si občas vyrazili ven, snažili jsme se nebýt moc na očích. Žili jsme spolu, milovali jsme se, ale udržovali jsme svůj vztah v tajnosti, jak jen to šlo. Holly tahle naše taktika zatím vyhovovala.

Od doby, co se objevil film Čas, se Jackova fanynkovská základna povážlivě rozrostla a na síti se o něm diskutovalo víc než kdy jindy. Těmhle fanynkám by se nelíbilo, kdyby Jack Hamilton s někým chodil, a už vůbec ne se ženou výrazně starší než on. Když se pozapomnělo na fotky z premiéry jeho filmu, na kterých jsem se objevila já, nechaly mě jeho zbožňující fanynky víceméně na pokoji. Ale teď jsem se měla objevit v důležitém projektu. Díky televiznímu seriálu se zviditelním a tyhle fotky, včetně mnoha dalších, se znovu vynoří. Na tohle jsem teď myslela, když jsem se rozhodla nesklopit v kabrioletu střechu. Narazila jsem si čapku do čela a vydala se kaňonem do Hollyiny kanceláře. Oči jsem měla na stopkách, vyhlížela jsem ty zdánlivě náhodné béžové sedany. Ty, v jejichž okýnkách se nejčastěji objevovalo světlo fotoblesků. Bylo zarážející, jak rychle si zvyknete, že je třeba se neustále ohlížet, když jdete vpřed.

KAPITOLA TŘETÍ

„Jo, tak první tři scénáře jsou hotový, natáčení je naplánovaný, příští týden si je probereme s herci. Co dalšího ještě musíme projednat? Přece víš, jaký jsme televizní hvězdy – musíme navštívit spoustu míst, setkat se se spoustou lidí,“ zamrkala jsem a natáhla se v židli přes Hollyin stůl. Holly, já a Michael jsme se už skoro přes hodinu dohadovali o detailech.

Michael si vybojoval, že bude mít právo veta, pokud jde o uměleckou stránku projektu. Byla to přece jeho show, on ji vytvořil, a i když všechno financovala televizní společnost, na téhle lodi byl kapitánem on. Úzce spolupracoval s režisérem a dohlížel na adaptaci své hry pro obrazovku. Šlo mu o to, aby si zachovala duši. David Lancaster byl známý a uznávaný režisér, který v posledních deseti letech vytvořil několik nejlepších a komerčně nejúspěšnějších seriálů. Bylo o něm taky známo, že je tvrdohlavý, drsný a nebere si servítky. Už se s Michaelem domlouvali na tom, jak to celé bude vypadat, a zdálo se, že spolu souhlasí v tom, jak by náš seriál měl vyznít a co všechno by v něm mělo být. Michael měl sice spoustu zkušeností s psaním scénářů a režírováním, ale na téhle úrovni ne, a tak bylo jen přirozené, že z toho byl trochu nervózní.

„Už jsme skoro hotoví. Musíme probrat už jen pár věcí, pak to zabalíme.“ Holly přerovnávala jakési poznámky na pracovním stole.

„Díkybohu. Umírám hlady,“ zaskučela jsem, vstala a vzala si pár bonbonů z misky, kterou měla na polici, hned pod vyvěšeným diplomem Manažerka roku. Který si udělila sama.

Znovu jsem si sedla a nabídla Holly pár cukrátek. Zavrtěla hlavou. Pohlédli na sebe s Michaelem a Michael sotva znatelně přikývl. Zhluboka se nadechla a povzdechla. Pak nasadila rozzářený výraz byznysmenky. Celé to trvalo 2,7 sekundy, ale mně nic z toho neuniklo. Zalapala jsem po dechu.

Holly se ke mně obrátila a spustila tónem, který jsem u ní slýchala často, ale málokdy ho vytáhla na mě.

„Ozvali se nám producenti, kteří se dívali na pilotní sestřih. Slyšela jsem od nich jen samou chválu, ale tobě vzkazují jednu důležitou věc,“ řekla. Teď hovořila Holly Newmanová – hollywoodská agentka, ne Holly Příšera, kámoška a obyčejná holka.

Polkla jsem cukrátka. „Dobrá, takže o co jde?“ chtěla jsem vědět. Přemítala jsem, co se asi dozvím.

Michael si nervózně pohrával s propiskou.

„Takže už víš, že jsi úžasná. Jsi skvělá, to všichni víme. Vážně,“ dodala, aniž by se mi dívala do očí.

„Ano. A ty jsi taky úžasná,“ vrátila jsem jí přihrávku a pohlédla na Michaela, který si přestal pohrávat s propiskou a vůbec se nehýbal. Přesněji řečeno, byl dočista ztuhlý.

Holly se pousmála a pokračovala. „Tahle show musí mít velmi přesný hollywoodský styl. Všechno v ní musí být naprosto dokonalé. To dobře víš.“

„Jo, to vím. Tak už se vyžvejkni, Holly.“ Strčila jsem si do pusy další hrst cukrátek.

„Musíš shodit osm kilo, Grace.“

Cukrátka mi zaskočila v krku.

„No, to bych to asi měla vyplivnout,“ zažertovala jsem a ztěžka polkla.

„Podívej, tohle je velmi běžná věc. Producenti hrozně dají na celkový dojem – jde jim úplně o všechno, je ti to jasný? Mají spoustu poznámek úplně ke všemu – od toho, v jakým autě budeš jezdit, až po to, jestli by plovoučka u tebe v domě, tedy v tom filmovém, měla být světlejší, anebo tmavší. Možná bys měla mít o něco zrzavější vlasy. A, abych pravdu řekla...“

„Měla bych mít o něco menší prdel,“ dopověděla jsem za ni, vrátila cukrátka na poličku, napřímila se, jak jen to šlo, a zatáhla bříško.

„Ne, tvoje prdel se jim naopak ohromně líbila,“ odvětila, zatímco se dál probírala papíry na stole. S hrůzou jsem pohlédla na Michaela.

„Dělala jsem si srandu!“ zasmála jsem se a přinutila se nesvírat ruce v pěst.

„Grace, no tak, jsi krásná a já –“ spustil Michael, ale Holly mu skočila do řeči.

„Tady je to. Řekli mi tohle: ‚Potřebujeme, aby měla výraznější lícní kosti, výraznější obrys brady,‘“ předčítala a prohlížela si mě přes obroučky brýlí.

„Výraznější lícní kosti,“ opakovala jsem po ní a v duchu počítala, kolik mil každý týden uběhnu a kolik si jich ještě můžu přidat.

„Grace, podívej. Víš, kolikrát už jsem takovýhle rozhovor měla s některým ze svých klientů? Fakt to nedovedu ani spočítat,“ řekla unaveně.

„To je hrozný,“ podotkla jsem suše.

„Je to hrozný, ale ty sis přece tuhle práci vybrala. Musíš se smířit s tím dobrým i s tím špatným. Pokud chceš mít lícní kosti méně výrazné, přemístím tě do kategorie dobrá kámoška, souhlas?“ řekla a z očí jí šlehaly plameny.

„Zkusme se na to podívat z druhé strany –“ spustil Michael, ale já jsem zvedla ruku, abych ho umlčela.

„Jsem velká holka – doslova, jak se zdá. Zvládnu to,“ řekla jsem a Holly povzdechla.

„Mám tě moc ráda, ty malá mrško, ale takhle to prostě je. Dostala jsi úžasnou příležitost, takovou, k jaký se mnozí herci v týhle branži snaží propracovat po celý roky a pro kterou by byli ochotní se celý měsíce živit jen zeleným salátem a dietní kolou. Tys ji dostala. Tohle k tomu prostě patří.“ Oči jí trošku změkly. „Tohle zvládneš levou zadní. Vím, že to zvládneš.“ Usmála se.

„Poslyš, jestli musím, tak musím. Žádnej problém,“ ujistila jsem ji a usmála se sevřenými zuby.

„Určitě?“ zeptal se Michael, kterému byl celý tenhle rozhovor evidentně proti srsti.

„To je jasný.“ Přikývla jsem.

„A už jsme zase kámošky?“ zeptala se Holly.

„Kámošky.“ Přikývla jsem znovu.

Chvíli jsme seděli tiše. Tři kamarádi, kteří se na vysoké hádávali v divadelním kurzu a teď pracují v oboru, který si vyvolili, v postavení, o kterém většina lidí může jen snít. Je to ale divný svět.

„Slyšela jsem, že si dnes půjdete zatančit. Pověz mi o tom něco,“ řekla Holly, opřela se v židli a položila si nohy na stůl, čímž naznačila, že naše pracovní jednání skončilo.

Začala jsem jí vykládat, co jsme si na dnešní večer naplánovali, ale nedokázala jsem myslet na nic než na ta zatracená cukrátka.

* * *

Při cestě domů jsem stáhla střechu, bylo mi jedno, kdo mě uvidí. V hlavě jsem měla galimatyáš. Potřebovala jsem se nadýchat čerstvého vzduchu. Pustila jsem na plné pecky stereo a projížděla se ulicemi města, které jsem milovala, města, do kterého jsem se hrozně toužila vrátit, a skutečně se mi to povedlo.

Když jsem Los Angeles opustila poprvé, strávila jsem několik let – vlastně skoro deset let, abych pravdu řekla – tím, že jsem dusila své pocity dušenými kuřaty. A hamburgery. A velkou spoustou burritos. Hrozně jsem se styděla za to, že jsem v L.A. nevydržela ani rok, a tak jsem si doma začala lízat rány spolu s vnitřní stranou obalu nejedné čokoládové tyčinky. Pak jsem se uzavřela do kokonu. Ubíhaly roky a já jsem zatím našla skvělou práci, která mi umožňovala projevit jistou kreativitu, ale jen a pouze za počítačem. Nikam jsem moc nechodila, na rande už vůbec ne, a jak mi přibývala kila, rostl ve mně i smutek. Ztratila jsem takovou spoustu toho, co bývalo mnou a co Jack okamžitě označil za Bláznivku. Konečně jsem se z toho vyhrabala a zoufale se snažila vrátit se do L.A. a zkusit to znovu. Během jediného roku v L.A. se mi podařilo splnit si snad všechny sny, jaké jsem kdy měla, a jaké mají všichni herci, ať jsou kdekoli. Tohle bude role, kterou se udělám – anebo taky ne.

Tak co je proti tomu sedm nebo osm kilo?

Nic, až na to, že už teď si dávám velký pozor na to, co jím, a cílevědomě cvičím. Vztah s mladším mužem ve mně evidentně znovu vyvolal staré strachy – nejsem dost mladá, nejsem dost hubená... Ale konečně si můžu říct, že jsem dobrá. S Jackem nám to funguje a s tím, jak vypadám, taky nemám problém. Poprvé po dlouhé době se můžu podívat do zrcadla a připadat si skvěle.

Takže oni potřebují, abys shodila sedm nebo osm kilo. Kdyby tě požádali, ať si nabarvíš vlasy na tmavší zrzavou, udělala bys to?

Jo.

Kdyby ti řekli, že tvoje postava má mít modré oči, opatřila by sis kontaktní čočky?

Hrozně nerada si sahám do očí.

Ale přesto...

Jo, udělala bych to.

Tak co pak je sedm nebo osm kilo? Přece nepřipustíš, aby ti něco takového stálo v cestě... nebo ano?

Ne, to bych vážně neměla.

Z vnitřního monologu mě vyrušil telefon. Byla to Holly.

„Nech toho.“

„Čeho?“

„Nech toho, co zrovna děláš, ať je to cokoli. Ne aby ti z toho začalo šibat.“

„Sakra, ty jsi dobrá.“

„Proto si taky beru patnáct procent. Což, vzhledem ke smlouvě, kterou jsem pro tebe sjednala, není tak málo. Tak mi důvěřuj, ano?“

„Ano, ano.“

„Tak toho nech. Okamžitě. Jdi domů, pěkně se vyšňoř – a dnes večer si trochu zatřeseme prdelí. A to je rozkaz.“

Usmála jsem se do telefonu, vzdala jsem boj ještě dřív, než začal. Na okamžik jsem zavřela oči a na tváři jsem ucítila sluneční světlo. Ve vzduchu už jsem cítila vůni kaňonů, k nimž jsem mířila. Možná to byl spíš smog, ale vůni kaňonů v něm bylo zaručeně cítit taky.

„Vyzvednu tě v jedenáct, příšero.“

„Tak pozdě? Panebože, my už jsme tak starý!“

Holly se zasmála. „To jsi řekla ty.“

Ukončila jsem hovor a zamířila k domovu. K domovu, který jsem sdílela se čtyřiadvacetiletým klukem.

Sedm nebo osm kilo. Je mi to jasné.

Hodná holka…

* * *

„Ježiši, podívej se na tu frontu!“ zívla jsem, jakmile jsme ten samý večer mnohem později zastavily před barem Door. Mnohem později. Bylo půl dvanácté a celý mladý Hollywood byl na tahu. Vystoupily jsme, předaly auto zřízenci a vydaly se na začátek fronty. Prohlížela jsem si maličké černé šatečky, které jsem měla na sobě, a byla jsem ráda, že mě Holly přemluvila, ať si vezmu něco pěkného. Jako obvykle byly její instinkty přesné – dámy, které tu čekaly, až budou vpuštěny dovnitř, byly oblečené nádherně. Oči – rozhořčené oči – mě sledovaly, když jsme se sunuly na začátek fronty. Oči, které říkaly: Mrcho, doufám, že tě tam nepustí dřív než mě...

Ano, občas bylo příjemné chodit s klukem, kterého každý znal. A který byl navíc Briťák.

„Jack říkal, že naše jména budou na seznamu,“ zašeptala jsem Holly, když jsme došly k obrovskému vyhazovači. Jeho oči nás dovedly ocenit lépe, než oči dam ve frontě. A když jsme k němu přistoupily, usmál se.

„Ahoj, jsme hosté Adama Kasena,“ zakřenila se Holly. Blond vlasy jí padaly na ramena i do hlubokého výstřihu. Vypadala dobře. Vyhazovač odtáhl sametové lano, usmál se na nás a vpustil nás dovnitř.

Do jiného světa. Černé zdi, zrcadlové stropy, všude kolem bary a hudba. Hutný, erotický house. Těžký rytmus mi bušil do uší a pronikal mi do mozku. Všechno tu bylo nesmírně sexy a byli tu samí sexy lidé. Tancovali, dotýkali se, líbali se. Tohle už nebylo Los Angeles. Tohle byl Hollywood. A pěkně žhavý.

Vyhazovač, který byl uvnitř, nás okamžitě odvedl do chlívečku pro VIP a tam, za dvojitým plůtkem ze sametových lan, byl Jack. Rozvaloval se na nádherné pohovce z rudé kůže, popíjel heineken a sledoval cvrkot kolem. Byl obklopený mladými hollywoodskými hvězdami. Poznala jsem většinu herců a hereček, které se objeví v podzimních pořadech NBC. Byla to skvělá příležitost vidět Jacka v jeho přirozeném prostředí, ale poněkud nepřirozeně.

Vůbec netušil, jak silnou je osobností, netušil, že je rozená hvězda. A protože si toho nebyl vědom, byl snad ještě přitažlivější. Byl ovšem jediný, kdo si toho nebyl vědom. A když jsme se přiblížily, uvědomila jsem si, že přímo u něj jsou jen holky, samé holky. Ale jak bych se na ně mohla zlobit?

Bylo tam i pár dalších chlapů z jeho filmu. Byli tam, ale neobtěžovali. Byli to taky herci a nacházeli se ve stejné pozici, v jaké byl Jack před pouhými dvěma roky: už se jim začínalo dařit, ale zatím to nebylo nic zvláštního.

A byl tam Adam Kasen. Ten byl vážně slavný, před pár lety byl hercem, na kterýho tohle město sázelo. Tenkrát na tom byl stejně jako Jack dneska: jediný herec, se kterým chtěli točit všichni. Ale Adam se, místo aby na to šel chytře jako Jack, vrhal do jedné velkoprodukce po druhé, do samých velkých filmů, které stály majlant a nakonec se z nich staly propadáky. Stačilo pár špatných recenzí, pár skandálů, co rozmázl bulvár, a jeho hvězda začala rapidně klesat. Získal pověst herce, se kterým se spolupracuje těžko, chodil pozdě na natáčení, vztekal se kvůli každé pitomosti – pro režiséra hotový zlý sen. Zlý sen, ale zabalený v moc pěkném obalu. Tmavé vlasy, hluboce posazené smutné oči – prostě nádherný. A taky trošku nebezpečný, což by vysvětlovalo, proč měl i dnes po každé ruce jednu blondýnu, přestože už po něm nebyla taková sháňka jako před pár lety.

Jack se smál čemusi, co Adam zrovna říkal.

Když se ti dva potkali prvně, Jackovi se Adam okamžitě zalíbil, pořád mi říkal, že je k němu svět nespravedlivý, že jsou skandály nafouknuté, že vůbec není tak nemožný, jak se o něm tvrdí. Mohla jsem jen doufat, že má pravdu.

Jack zachytil můj pohled a po tváři se mu pomalu rozestřel úsměv. Hbitě dopil pivo, mávl na vyhazovače, ať nás pustí za lana – a z nás se bez problému staly VIP. Vstal, aby objal Holly, a pak mi omotal paži kolem pasu. Až moc důvěrně. Jemně jsem do něj strčila bokem. Zavrtěla jsem hlavou a on obrátil oči v sloup. To poslední, co jsme potřebovali, byla fotka nás dvou, jak se muchláme v trendy baru. A taková by se mohla objevit na Twitteru během dvou minut. Začal ustupovat do patřičné vzdálenosti, ale nedokázal si pomoct, musel mi vlepit na tvář aspoň pusu. Vlastně by se dala považovat za přátelskou, kdyby mi zároveň nepošeptal do ucha: „Máš nádherný kozy, Bláznivko.“

„Chovej se slušně, Georgi,“ pokárala jsem ho a plácla ho do hrudníku, čímž se mi podařilo získat trochu prostoru. Dívky, které s ním doteď seděly na gauči, jemně odehnal, aby vzniklo místo pro Holly a mě. Posadily jsme se.

„Ty musíš být Grace. Můj chlapík u vchodu tě celý večer vyhlížel,“ řekl Adam, přisedl si k nám a vzal mě za ruku.

„Ano, a ty jsi Adam, že? Moc ti děkuju za dnešní pozvání. Je to tu nádherné!“ vyrazila jsem ze sebe, potřásla mu rukou a všimla si, že zblízka vypadá právě tak přitažlivě jako z dálky. Ten chlap byl životu nebezpečný.

„Nemůžu uvěřit, že jsem se s tebou nesetkal dřív. Pořád Jacka prosím, ať tě vezme s sebou,“ odvětil a pořád mě držel za ruku.

„No, asi jsem příliš domácká. Už ses pozdravil s Holly?“ zeptala jsem se a ukázala na svou nejlepší kamarádku. „Tohle je Jackova manažerka.“

„Jasně, jasně, Holly dobře znám. Už jsme se viděli. Kdybych nebyl hlupák, byl bych si ji najal už dávno. Možná by mě dokázala ukočírovat.“ Usmál se, pustil mou ruku a uchopil její.

„To pochybuju. Ale jsem ráda, že tě zase vidím. Překvapilo mě, když jsem se doslechla, že budeš pracovat na tomhle projektu,“ odpověděla a potřásla mu rukou.

„Překvapilo tě to? Proč?“

„Nechci, abys mě pochopil špatně. Já myslím, že je to od tebe dobrý tah. Jen mě překvapilo, že tě vidím pracovat na filmu, ve kterém není žádná akční postava,“ vysvětlila mu a upřímně se usmála, když si všimla Adamovy sevřené čelisti.

Zatímco jsem ty dva sledovala, Jackova ruka mi zabloudila ke kolenu. Dnes se mě pořád někde dotýkal. To bude tím heinekenem. Jemně jsem ho odstrčila a všimla si, že si toho všimlo několik děvčat stojících vedle chlívečku pro VIP.

„No, dá se říct, že jsem se poučil. Dnes jsem hotový skautík,“ řekl Adam, přitáhl si jednu blondýnu na klín a mávnutím naznačil číšníkovi, ať donese další láhev šampaňského. Holly se zasmála, když zdvihl sklenku. Taky si vzala nabídnutý drink. „Na skautíky,“ připila mu, pohlédla na mě přes okraj skleničky a obrátila oči v sloup. Přemohla jsem smích a znovu odstranila Jackovu ruku ze svého kolena. Hudba pulzovala a já jsem se nemohla dočkat, až si zatančím.

„Jdeme na to?“ zeptala jsem se Holly a očima ukázala na taneční parket.

„Jo, jasně, už se těším, až si zatrdluju,“ řekla, vyzunkla skleničku a vrátila se za sametová lana. Adam měl plné ruce práce s blondýnami a o nás už se nezajímal.

„Půjdeš taky?“ zeptala jsem se Jacka.

„Já to budu sledovat.“ Zakřenil se, uvelebil se v kožené pohovce a vzal si od procházejícího číšníka další láhev.

„Tomu se říká vodvaz, Georgi,“ dobírala jsem si ho, zatímco jsem od něj pomalu couvala na parket.

„Přijde na to, co sleduješ.“ Zamrkal, usrkl piva a olízl si rty. Zničehonic jsem se zachvěla.

U sametových lan jsem se otočila a vyzývavě zavrtěla zadečkem. Věděla jsem, že mě pozoruje. Na parketu jsem se přidala k Holly zrovna v okamžiku, kdy začala hrát další skladba a její těžké basové tóny se rozléhaly po celém klubu. Podařilo se nám získat trochu místa k trsání a ponořily jsme se do zvuků a do vibrací. Ječící syntetizéry a vzteklá kytara spojily všechny lidi na parketu. Dotýkali jsme se rukama a boky narážely do sebe, jak jsme všichni společně tancovali. Zatančili jsme si na jednu skladbu, pak na další, všude kolem tryskala a vlnila se energie.

Z repráků vyřvával sex, rozléval se po podlaze a při tanci každého nakazil. Obalovala nás tma, bylo tu vlhko a žhavo, byl tu pot. Shrnula jsem si vlasy z obličeje a na bocích jsem ucítila čísi ruce, jak si mě přitahují k tělu. Usmála jsem se a přes rameno se podívala, komu ty ruce patří. Prostě jeden z kluků tady, hledal někoho, s kým by si zatančil. Byl vysoký a hezký, přitahoval si mě k sobě, ale já jsem se ohlédla přes rameno a očima hledala Jacka.

Pořád seděl rozvalený na rudé pohovce, očima se propaloval do mých a sledoval, jak tančím s jiným mužským. Zdvihla jsem paže a lem černých šatiček mi vylezl po nohou výš. Dovolila jsem rukám, aby se mu zamotaly do vlasů, cítila jsem, jak se k němu mé tělo tiskne, šla jsem do kolen a pak se zase zvedla, a nakonec ho vzala kolem krku. Natočila jsem ke svému tanečníkovi hlavu a zakřenila se na něj. Pak jsem si všimla, že se za ním objevil jeho taneční partner. Přesunula jsem se mezi tyhle dva a náhle jsem byla mezi nimi, cítila jsem, jak se zezadu jedno stehno zasunulo mezi obě mé a tvrdě přiráží. Zaklonila jsem hlavu ke svému novému tanečníkovi a cítila, jak se mi rytmus muziky probíjí do hlavy a buší mi do mozku. Zavřela jsem oči a cítila, jak mě zvuk baskytary omamuje, jak mě uvolňuje víc, než by se to kdy mohlo podařit alkoholu. Byla jsem v rauši. Usmála jsem se na Holly, ztracenou ve vlastním světě spolu s nádherným hošíkem, kterému jistě nemohlo být víc než dvacet.

Pohlédla jsem ke chlívečku pro VIP a přemítala, jestli se Jackovi tenhle výjev ještě pořád líbí. Vtom jsem na svých nohou ucítila čísi ruce, jak mi zdvihají šaty výš, než bylo přípustné, a znenadání mě k sobě kdosi přitáhl, jeho vlhká ústa nalezla můj krk a pak se mi přisála k rameni. Chystala jsem se otočit, když tu se mi jeho vlhká ústa přitiskla k uchu. „Ty zatracená Bláznivko, víš, co mi provádíš?“ zašeptal můj Briťák, zaťal mi zuby do kůže a tím mě šokoval tak, že jsem se nemohla pohnout. Protočily se mi panenky, když jsem ucítila, jak se ke mně zezadu tiskne, silný a tvrdý. Vztáhla jsem k němu ruku, ale on ji zachytil, otočil mi ji za záda a pevně ji třímal. Přitiskl mi ji na sebe, abych si mohla sáhnout, co jsem mu provedla. Zasténala jsem. Rytmus pulzoval a neustále do mě pronikal, vtom mi natočil hlavu ke straně. Políbil mě ze strany na krk, přimkl se k mé ruce – a já si nemohla pomoct: musela jsem ho zmáčknout.

Zamručel blahem, pustil mi ruku a silnými pažemi mě objal kolem pasu. Přitáhl si mě ještě blíž a začal se pohupovat do rytmu muziky. Objala jsem ho kolem krku a on zdvihl ruku a promnul mi v prstech bradavku. Prudce jsem se nadechla.

„Myslela jsem, že netančíš,“ řekla jsem mu a přitiskla své boky k jeho. Užívala jsem si vášně, která mohutněla tady na parketu.

Nepříliš něžně mě obrátil, omotal si mou nohu kolem boků, zatímco ruce se mu nebezpečně přibližovaly k mým kalhotkám. Pohrával si s kraječkou, zasunul pod ni ruku a pohlédl na mě, sledoval, jak jsem vykulila oči.

„Však netančím,“ vydechl a pak vší silou přitiskl rty na mé. Uprostřed tanečního parketu, uprostřed Hollywoodu mi Jack Hamilton, aniž by o tom dav tušil, přitiskl prsty na tajné místečko. Věděla jsem o tom jen já. Přirážel do rytmu muziky, zelené oči plné ohně, zatímco já jsem se zoufale snažila udržet na nohou.

„Ježiši, co to – ááá,“ zasténala jsem. Díky nebezpečí to bylo ještě sladší, a pár vteřin potom, co se jeho kůže dotkla mé, jsem byla na pokraji orgasmu.

„Hrozně rád se na tebe dívám,“ řekl a těžce dýchal, pevně mě držel a měl mě dokonale v moci. Ruku ukrytou mezi našimi těly.

„Ježiši, Jacku, ano!“ funěla jsem a nestoudně jsem se vozila po jeho ruce. Nehty jsem mu zaryla do krku, až zasyčel bolestí.

„Jseš připravená?“ zeptal se, aniž by ze mě spouštěl oči, zatímco mně chybělo už jen tak málo, málo, mááálo. Přikývla jsem, nemohla jsem mluvit.

„Výborně, tak jdeme,“ zakřenil se, odtáhl ruku a upravil mi šaty. Trošku jsem klopýtla, a tak mě vzal za ruku a táhl mě přes parket. Zamával na Holly a ukázal na dveře, usmála se na mě a já jí ze rtů odezírala: „Zítra ti zavolám.“

Byla jsem jako ochromená, kůži jsem měla od jeho doteků pořád horkou a cítila jsem lehké mravenčení. Zatřepala jsem hlavou, abych si ji pročistila. Nechtělo se mi věřit, že jsem to nechala zajít tak daleko. Jack mě vedl ke dveřím. Téměř u východu mi ruku pustil. „Nemůžu se dočkat, až budeme doma,“ zašeptal mi do ucha, zatímco se mu po tváři rozléval ten jeho sexy poloúsměv, který i mě vždycky přinutil k úsměvu.

„Za tohle se ti pomstím, Georgi,“ varovala jsem ho, a když naznačil ústy polibek, povzdechla jsem.

„S tím počítám.“ Mrkl na mě a strčil do dveří.

A ty se otevřely v celé bouři fotoblesků.

KAPITOLA ČTVRTÁ

Jack se ke mně znovu přimáčkl a přitiskl mě ke zdi, zatímco se kolem rojili paparazziové, vylézali prostě odevšad. Uhodila jsem se hlavou o cihlu a lapala po dechu, zatímco jsem se snažila nabýt ztracenou rovnováhu. Fanoušci vykřikovali Jackovo jméno, ječeli a snažili se nafotit co nejvíc obrázků.

„Jacku! Jacku! Tady!“

„Hej, Hamiltone, koho to tu dneska máš?“

„Hej, Jacku, koukni se sem! Usměj se! No tak, tady!“

Během pár vteřin nás vyhazovač strčil zpátky do baru, ale trvalo několik minut, než jsem zase začala jasně vidět. Jack mě pevně držel a chránil mě, zatímco nás další člen ochranky odváděl do jiné části klubu, tišší a lépe chráněné.

„Ježiši, Grace, není ti nic? Sakra!“ vykřikl. Mrkala jsem, protože jsem ještě pořád viděla před očima blesky, a sáhla po láhvi s vodou, kterou mi kdosi podával.

„Nic mi není! Nic mi není!“ řekla jsem Jackovi, když si mě celou prohlížel. „No tak, myslím to vážně. Nic mi není.“ Pokusila jsem se usmát a třela si zátylek.

„Kde je vůbec ochranka, hergot! Jak to, že u těch dveří nikdo nebyl?“ vykřikl Jack, když k němu dobíhal manažer.

„Pane... pane Hamiltone, je mi to moc líto,“ blekotal. „Netušil jsem, že se chystáte vyjít těmito dveřmi, myslel jsem –“

„Děláte si srandu? K čemu vůbec máte VIP sekci, když ani nedokážete ochránit mou přítelkyni před těmi zvířaty?“ vybuchl, vytáhl z kapsy mobil a vztekle začal vymačkávat čísla.

Přešla jsem k němu a položila mu dlaň na paži. „Komu voláš?“

Vztyčil prst. „Jo, Bryane? Poslyš, mohl bys nás přijet vyzvednout? Hned teď. Jo, jsme v baru Door. Výborně, za dvacet minut? Díky, kámo.“ Domluvil, schoval telefon a popadl mě za ruku.

Bryan. Nový člen jeho ochranky, jehož služeb využívá, když se objevuje na veřejnosti.

Tvůj přítel má vlastní tělesnou stráž...

Tak tohle je skutečný Hollywood.

„Bryan už je na cestě, doveze tě domů,“ řekl Jack, políbil mě na čelo a přitáhl mě k sobě.

„Co kdybych ji domů dovezla já?“ ozval se známý hlas. Otočila jsem se a spatřila Holly. Blížila se k Jackovi. Zavřel oči, skousl ret – ale ne tak, jak jsem na to u něj byla zvyklá.

„Jo, co kdybych jela s Holly?“ Podrbala jsem ho na hlavě a přinutila ho oči otevřít.

„Byl bych radši, kdybys jela s Bryanem. Dokáže tě odsud dostat bez –“

„Bez čeho, Jacku? Bez otravných paparazziů?“ vmísila se do hovoru Holly. „Bude jednodušší, když my dvě odejdem společně. Teď si všichni myslí, že se Grace objeví v tvém doprovodu. Nejlepší bude, když ty vyjdeš ven s Bryanem a my půjdeme jiným východem.“

„Já nevím. Byl bych radši, kdyby –“

„Jacku! Jsi slavnej. Ona zatím ne, ale brzo bude. Když si vy dva budete chtít jít zatančit, dopadne to takhle. Hele, nech mě, ať ji odvezu domů,“ přerušila ho Holly hlasem, který naznačoval, že si s ní nikdo nesmí zahrávat.

„Uvidíme se tam, jo?“ řekla jsem, naklonila se k němu a stiskla mu ruku. Pak jsem se vydala za Holly.

„Omlouvám se, Grace,“ zavolal za mnou.

„Ale houby. A koukej na sebe dát pozor!“ zavolala jsem na něj a pohlédla mu do očí, které teď měl celé zarudlé a unavené. Nechala jsem Holly, aby mě mohla vyvést zadním vchodem z přecpaného klubu a ještě jednou naposledy jsem se ohlédla na Jacka. Stál se sklopenou hlavou.

Tohle není dobré.

* * *

„No, bylo to nepříjemný,“ pronesla jsem dvacet minut nato. Seděly jsme s Holly v jejím autě a mířily po Robertson Boulevardu směrem ke kaňonům.

„Cože? To nic nebylo. Bude to mnohem horší. Vzpomínáš, jaký to bylo na premiéře, ne?“ Podala mi láhev s vodou. Teď, když jsem byla z klubu pryč, cítila jsem, jak se mi šaty lepí na tělo. Stáhla jsem okénko a vystavila se vánku, aby mi rozcuchal vlasy a trochu mi pročistil hlavu. Když jsme vycházely z klubu, všimla jsem si, jak hrozně byl parket natřískaný. Panebože, vážně jsem Jackovi dovolila, aby mě dovedl bezmála k orgasmu – na parketu? Hollywood... bože, to je ale opravdu mocná droga.

„Vzpomínám. Nicka a mě si nejdřív skoro ani nevšimli. Ale když se objevil Jack, dočista zmagořili.“

„Jo, ani si tě nevšimli, dokud jeden z nich nevyčenichal, že jsi ta tajuplná zrzka. Celý večer jsem musela napravovat škody. Dej mi to.“

Ukázala na láhev vody.

Znovu jsem se ušklíbla, když jsem se rozpomněla na okamžik, kdy si fotograf dal dvě a dvě dohromady a pochopil, že Jack a já už jsme nějakou dobu dvojka. Na mnoha fotkách jsme se společně neobjevili, ale než se film Čas dostal do kin, užili jsme si na začátku vztahu pár týdnů relativní anonymity. Nelámali jsme si tenkrát hlavu s tím, abychom se na veřejnosti nějak hlídali, a ty fotky pořád ještě existovaly.

„Tohle byl pitomej večer, po všech stránkách,“ zašklebila jsem se. Příliš mnoho koktejlů a roztřesený pocit se zkombinoval do okamžiku, který rozhodně nepatřil k těm lepším.

„Poslyš, já vím, že mě neposlechne vždycky, ale moje práce – moje jediná práce – je zařídit to tak, aby jeho život fungoval dobře. To je všechno. Tohle si musí zapamatovat.“ Odbočila do Laurel Canyonu.

Než jsem jí odpověděla, dobře jsem si svá slova rozmyslela. „On to ví, Holly. Jen má s tímhle vším trošku problém. Musí si zvykat na tolik věcí. Řekla bych, že se drží skvěle, když se to vezme kolem a kolem.“

„Ano, to ano, ale moje práce je myslet na všechno. A ještě pořád zbývá vyřešit, co si počít s váma dvěma.“

„A co s náma?“

„Poslouchej mě, příšero. Když jste se dali dohromady, dalo se to ustát. Tenkrát ještě neměl žádnej hit a ty... ty jsi nebyla nikdo.“

„Díky.“

„Víš, co tím chci říct.“ Zasmála se a zastavila před mým domem. Vypnula zapalování, zhasla světla a chvilku jsme seděly ve tmě a tichu. „Teď se o něj všichni perou a ty sama začínáš být úspěšná. Stará pravidla už neplatí.“

„Tak co navrhuješ? Abychom s tím vyšli na veřejnost? Copak jsi neříkala, že by to jeho fanynky nepřežily?“ Povzdechla jsem si, prohrábla si rukama vlasy a nakrčila nos, když jsem znovu ucítila pach klubu, který na mně ulpěl.

„To rozhodně ne. To by teda nepřežily,“ řekla a nesmírně se zajímala o nehet na ruce. „Budu o tom uvažovat. Vymyslím, co s tím. Netrap se tím.“ Zakřenila se.

„Stavíš se na chvilku?“ zeptala jsem se a pokynula rukou k domu.

„Kdepak. Jsem hrozně unavená. Zítra mám celej den pracovní schůzky. Popřej za mě Jackovi dobrou noc, jo?“

„Jo.“ Vylezla jsem z auta, ale znovu jsem se k ní otočila, když na mě zavolala.

„Ano?“ zeptala jsem se skrz okýnko.

„Nebude se mu to líbit, když mu to řeknu já, ale Jack si musí dát pozor na Adama, je to jasný?“

„Na Adama? Proč?“

„Stačí, když mu řekneš, ať si dá pozor.“

„A já si mám dávat taky na něco pozor?“

„Ne, ty asi ne. Zatím určitě ne. Jen se mu o tom zmiň, ano?“

„Jasně. Zavolej mi zítra.“

„Dobrou, příšero,“

„Dobrou, ropucho,“ odfrkla jsem, když odjížděla.

Vstoupila jsem do domu a tíha večera na mě padla jako tuna cihel. Znenadání jsem byla nesmírně unavená.

Dát si pozor na Adama?

Hm...

* * *

Vysprchovala jsem se, abych ze sebe smyla pach klubu. A když jsem si v duchu celý večer zrekapitulovala, stejně jsem byla ráda, že jsme dnes nezůstali doma. Zašlo to až moc daleko? To ano. Ale koukněte se na Jacka, když po něčem zatouží, vždycky to dostane. A to včetně představení na parketu, které se téměř podobalo píp show. Představa všeho, co by se mohlo stát, kdyby si to někdo vyfotil mobilem, způsobila, že jsem se opět roztřásla, tentokrát ovšem z docela jiných důvodů.

Zabalila jsem si vlasy do ručníku, přecházela po domě a čekala, až se Jack vrátí. Trochu mě překvapilo, že zatím nedorazil, ale věděla jsem, že ho Bryan bezpečně dopraví domů. Občas musel chvíli jezdit okolo, pokud měl pocit, že ho někdo sleduje. Smutný, ale pravdivý komentář k našemu společnému životu.

A ty chceš mít takovouhle kariéru taky?

Ano.

Když jsem po cestě do kuchyně procházela kolem zrcadla, zastavila jsem se a začala se v něm prohlížet. Koukala jsem, kde by mohla moje lícní kost vystupovat o něco víc. A slíbila si, že si ještě tenhle týden najdu osobního trenéra.

Zítra.

A slíbila si, že si osobního trenéra najdu zítra.

Sakra.

Přešla jsem do kuchyně, nalila si sklenku červeného a zamířila do patia čekat na Jacka. Uvelebila jsem se na pohovce a snažila se uklidnit. Ale jen co jsem se začala v duchu ptát, proč mu to tak dlouho trvá, uslyšela jsem, že před domem zastavilo auto. Pár okamžiků nato vešel dovnitř francouzským oknem v obýváku. Poněkud nejistě přešel do patia. Věděl, kde mě najde.

„Jak to šlo?“ zeptala jsem se, když vstoupil na kamennou podlahu. Oči měl podlité krví a na ztěžklých nohou zamířil do křesla naproti mně. Zhroutil se do něj, svlékl si sako a obrátil se ke mně.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Zrzka všem učaruje.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.