Poprvé vydáno nakladatelstvím Vermilion, imprint of Ebury Publishing, Random House Group Company, v roce 2014.

The Tiredness Cure

Copyright © Sohère Roked, 2014

Translation © Jan Kozák, 2014

© Nakladatelství JOTA, s. r. o., 2015

ISBN epub 978-80-7462-803-0

ISBN mobi 978-80-7462-815-3

Tuto knihu bych ráda věnovala své mámě a tátovi. Bez jejich lásky, podpory a obětí bych nebyla tam, kde dneska jsem. Tati, vždycky jsi mě inspiroval k tomu, abych se stala lékařkou, a kdybych byla jen z poloviny tak dobrá lékařka a člověk jako ty, nežila jsem nadarmo.

PŘEDMLUVA

Nežli začnu komentovat předkládanou knihu, chtěl bych zdůraznit, že se jedná o vynikající publikaci, poskytující mnoho praktických informací a doporučení, jak se vyhnout únavě a vůbec nemocnosti a jak znovu nabýt ohroženou vitalitu.

Když mě Nakladatelství JOTA požádalo o napsání předmluvy o únavě, domníval jsem se, že jde o pojednání o psychosomatické poruše s názvem syndrom chronické únavy. Jsem totiž odborný lékař pro psychosomatiku a psychoterapii a zároveň klinický psycholog a psychoanalytik, pracující již více než 35 let na různých psychosomatických klinikách v Německu. A tak mne zprvu nemile překvapilo, že se v knize jedná o integrativní medicínu, všeobecné lékařství v holistickém a hlavně přírodovědeckém slova smyslu. Psychoterapeutická psychosomatika totiž zaujímá i humanistické, duchovědné hledisko, ptá se po smyslu onemocnění. Zprvu mě odrazoval i stále přítomný optimismus autorky se zdůrazňováním její ochoty čtenáře doprovázet při změně jeho životosprávy – a vůbec příliš nedůvěřuji manuálům, jednotným návodům pro každého.

Tím větší bylo překvapení poté, co jsem se do textu začetl a sotva se od něj odtrhl. Kniha je velmi čtivá a srozumitelná nejen pro lékaře, ale i pro zainteresované laiky, vhodná je i pro pacienty. Nezabývá se jen popisem různých, zvláště funkčních poruch a onemocnění (kde lékař nenajde tělesný korelát), nýbrž v prvé řadě tím, že jsou výsledkem našeho životního stylu a návyků, což lze pozvolna změnit.

Jde o to, že nežli si člověk začne stěžovat na osud či smůlu ohledně svého zdraví (či na neochotu a neschopnost lékařů, resp. medicíny vůbec), měl by se zamyslet nad vlastním, více méně nezdravým stylem života. Samozřejmě je pohodlnější delegovat starost o vlastní zdraví na lékaře, Dr. Rokedová však neustále zdůrazňuje, že a jak se můžeme stát experty na to, co nám chybí a proč stonáme. Jde mimo jiné o vztah k vlastnímu tělu, onomu původnímu zdroji našeho já, naší subjektivity a jedinečné identity. Lze se i ptát, jak k tomu tělo přijde, když se k němu chováme macešsky a moc se o něj nestaráme. Již před více než 50 lety prosazoval Erich Fromm myšlenku, že starání se o sebe nemá nic společného s egoismem, ba právě naopak: čím jsem zdravější, tím více jsem schopen někomu pomoci, čím více jsem kreativní a v tělesné i duševní pohodě, tím větším přínosem jsem pro druhé. Často, když se pacientů ptám, zda se mají rádi, zvl. tělesně, vyjmenují, co všechno se jim na sobě nelíbí. Takže: Pozitivní vztah k sobě samotnému – a zde je třeba opět připomenout jednotu ducha a těla – je jednou z podmínek tělesného i psychického zdraví. I tomu se Dr. Rokedová věnuje a nabízí cesty, jak toho dosáhnout.

Autorka v těchto souvislostech poukazuje na zdánlivý paradox, že přes stále pokračující pokroky v léčbě chorob nemocnost v civilizovaných zemích narůstá. Zde hraje roli vícero příčin: Z mého i autorčina pohledu je to neustálý stres, většinou spojený s výkonem očekávaným nejen od okolí, nýbrž i od sebe sama; navíc se člověk zabývá pracovními problémy i doma. Tato identifikace s očekáváním okolí – navíc i v privátním životě – nabývá pod vlivem dnešního společensko-hospodářského systému formu snahy zvyšovat svoji tržní hodnotu, tj. chovat se dle současné poptávky, módy a vidiny uznání. To však zároveň vede k pozvolnému odcizení se od sebe samotného, ke ztrátě opory v sobě samém a k neochotě hledání vlastního, jedinečného smyslu života, jenž nemusí být konformní s tím, co se nosí a co se cení. Autorka zde poukazuje na hodnoty emocionálně vřelých vztahů, naplněného svobodného a šťastného života a – což je zajímavé – na úlohu vděčnosti: Vděčnosti za to, když něco v nás dobře funguje, za to, jak dokonalé máme tělo i mysl, že můžeme sami vytvářet a ovlivňovat vztahy k druhým lidem i – v kontextu zdraví – dělat něco proti stresu, být sami sobě nejlepšími doktory. K tomu se opět velmi dobře hodí jóga, meditace či jiná cvičení orientovaná na tělesné i psychické sebevnímání a bdělost.

Stres souvisí i s dalšími možnými negativními faktory ovlivňujícími naše zdraví: s únavou a tím i nedostatkem pohybu, s konzumací sladkostí vedoucí k obezitě, se škodlivou reakcí na stres ve formě alkoholických nápojů či kouření.

Je třeba si uvědomit, že dnešní člověk nežije přirozeným způsobem jako naši dávní předkové či i malé děti, chybí především dostatečný pohyb na čerstvém vzduchu, který má kromě dobré tělesné kondice za následek aktivaci mozkových center a tím optimalizaci neuronálních spojení, tudíž i schopnost učení a podporu imunitního systému, a samozřejmě i prevenci takových poruch, jako jsou bolesti svalů a kloubů, celkové snížení výkonnosti, únava a deprese. Ideální je kombinace pohybu či sportu (takového, do kterého se nemusíme nutit) s relaxací. Moderní pojem v této souvislosti je tzv. embodiment, to jest způsob, jak tělesný postoj ovlivňuje naši psychiku. Ve zdravém těle zdravý duch a naopak: Naše psychika ovlivňuje naše tělo, což využívají sportovci vizualizací svého nastávajícího sportovního výkonu. Všichni známe termín aktivní odpočinek či význam relaxačních přestávek v zaměstnání. Sociologové zjistili, že nejčastěji onemocní takoví lidé, kteří nedostanou v zaměstnání možnost něco ovlivnit a musí se jen slepě podřizovat, a dále ti, kteří mají dojem, že nejsou za svou práci spravedlivě ohodnoceni a nedostávají adekvátní uznání. Negativně působí i nezaměstnanost.

Autorka ze svého pohledu lékařky klade největší důraz na správnou stravu, která by měla naši energii dobíjet a nikoli ji odčerpávat. V této souvislosti pranýřuje vysoký konzum cukru a s tím související (po přechodné aktivaci, podobně jako i u kávy a alkoholu) následnou únavu, ale i adipozitu (obezitu – pozn. red.) a dále znečišťování potravin různými přísadami, chemikáliemi, konzervačními prostředky, antibiotiky či hormony. Zabývá se snadno dostupnými možnostmi detoxikace organismu, ať přísadou minerálů, rostlinných výtažků či prostě pitím dostatečného množství vody a pravidelným půstem. Z mého hlediska je zajímavý i důraz na očistu mysli. K té patří všechno, co nám škodí, od zabývání se nepodstatnými záležitostmi, přes to, čím si sami ztrpčujeme život, až po styk s lidmi, kteří z nás vysávají energii. Samozřejmě je nejdůležitější odbourávání zlozvyků, sladkostí, kouření, alkoholu a často i prášků proti bolestem, úzkostné tenzi či nespavosti. Na příkladech demonstruje, jak s pacienty s moderními a nevyjasněnými diagnózami, jako je chronická únava, fibromyalgie, burning out (syndrom vyhoření) či poruchy spánku (ale i deprese), probere napřed jejich životní styl a nenásilnou formou doporučí změnu životosprávy. Většina z nich se poté cítí opět zdráva a u zbytku teprve zahájí důkladné vyšetření.

Poněkud mi zde chybí (30 % pacientů, kteří navštíví praktického lékaře, trpí psychosomatickými poruchami) poukaz na indikaci k psychoterapii. Též hojně citovaná zablokovaná energie je často důsledkem nevyřešených intrapsychických i interpersonálních konfliktů, strachů, které stojí v cestě spontánnímu a autentickému reagování. I náhradní uspokojování důležitých potřeb pohody, lásky, sounáležitosti a uznání konzumací nezdravého jídla, kouřením, alkoholem či drogami vyžaduje individuální, rodinnou či skupinovou psychoterapii.

Zde se jen krátce zmíním o chronickém únavovém syndromu z hlediska psychodynamické psychosomatiky. Začnu klinickou zkušeností, že nejčastější diagnózou na psychosomatických klinikách je deprese spojená s vyčerpáním, únavou a bolestmi všeho druhu. Jak to spolu souvisí? Deprese je charakterizována z psychologického hlediska většinou marnou snahou dosáhnout od okolí lásku a uznání, střídáním naděje a zklamání. To má za následek neustálý stres a nakonec vyčerpání, ne-li rezignaci. Samozřejmě existují i další zdroje chronického stresu, kromě již výše zmíněného tlaku na výkonnost je to i všudypřítomná nejistota, a to nejen existenční, nýbrž i týkající se zpochybnění dosavadních tradičních hodnot, jako je věrnost, úcta, politická korektnost, spolehlivost, smysl života a podobně.

Přesto se jedná o enormně komplexní přístup, jejž lze velmi dobře spojit s mladým vědním oborem, s epigenetikou. Jde o to, že všechny uvedené negativní i pozitivní vlivy na naše zdraví – v předkládané knize se jedná hlavně o únavu a vyčerpanost – ovlivňují i činnost genů, které mají vliv na vypuknutí nemoci či posílení zdraví, dokonce i na délku našeho života.

Co nemohu objektivně posoudit, je tvrzení autorky, že většinu nemocí způsobují chronické záněty v těle (na jejichž vzniku se podílí ony čtyři negativní faktory: nevhodné potraviny, stres, málo pohybu a zlozvyky). Naopak souhlasím s její definicí nemoci coby vychýlení z optimální rovnováhy a neschopnosti opětného dosažení homeostázy. Zdraví tudíž neznamená jen stav tělesné, psychické a sociální pohody (to bychom byli skoro všichni nemocní), jak to definuje světová zdravotnická organizace, nýbrž právě onu schopnost zpětné regulace výchylek k tomuto stavu. Dr. Rokedová se zabývá tím, jak opět získat energetickou rovnováhu, psychoterapii jde převážně o vztahovou rovnováhu, obé se však překrývá.

Samozřejmě jsem se v duchu zabýval otázkou (často diskutovanou mezi psychoterapeuty), zda je správné instalovat nový lékařský obor (specializaci), psychosomatickou medicínu, jež však jaksi zbavuje lékaře nutnosti myslet na psychosociální podmíněnost chorobných stavů a hovořit s pacientem o jeho celkové životní situaci. Zřejmě by bylo vhodnější zahrnout výuku psychosomatiky, která se zabývá tělesnou, psychickou i sociální situací pacienta, do lékařského studia. To je ovšem v naší zemi ideál, který dosavadní struktury výuky neumožňují a který by museli jak mladí adepti medicíny, tak i pacienti teprve probojovat.

V každém případě vřele doporučuji tuto knihu, jež mě i po 40leté praxi obohatila, všem lékařům i laické veřejnosti.

MUDr. PhDr. Jan Poněšický, Ph.D.

ÚVOD

Proč jsou všichni pořád tak unavení? Jako praktická lékařka v systému státní zdravotní péče jsem si tuhle otázku kladla neustále. Proč jsou mí pacienti tak unavení? Proč jsou mí přátelé odrovnaní? A do háje, proč jsem já tak vyčerpaná, že jsem ani nešla na páteční večerní drink a raději si lehla doma na gauč a před jedenáctou usnula?

Vzpomínám si na rozhovor s jednou lékařkou, s níž jsem v roce 2008 spolupracovala. Nešlo nám do hlavy, že jsme tak unavené, když do sebe obracíme jeden šálek kávy za druhým, abychom vydržely vzhůru do konce ordinační doby. Řekla jsem docela věcně, že už jsem přistoupila na to, že budu po zbytek života každý den unavená, a že smíření se s tímto faktem je asi to nejlepší, co můžu dělat. Překvapeně na mě pohlédla a podivila se, že to beru s takovým klidem. Stoicky jsem kývla jako žena odsouzená na smrt a přijala svůj osud.

Co se tedy stalo mezi léty 2008 a 2014? Co nastartovalo můj obrat o sto osmdesát stupňů, že teď píšu knihu o tom, jak můžete zvítězit nad vlastní únavou? Jako praktická lékařka denně vídám pacienty, kteří mi tvrdí, že jsou malátní a unavení, aniž by to mělo nějakou jasnou medicínskou příčinu. Říkám tomu „problém životního stylu“ – takový způsob života má značný vliv na život a duševní pohodu člověka, ale není to patrné z obvyklých lékařských krevních testů nebo vyšetření. Příznaky jsou víc než skutečné, ale nedají se léčit konvenčními metodami. Viděla jsem pacienty v slzách – byli fyzicky tak vyčerpaní, že nemohli pečovat o své děti nebo vstávat ráno do práce. Je zbytečné dodávat, že kvalita jejich života dramaticky poklesla.

Byla jsem strašně frustrovaná. Mí pacienti neskutečně trpěli a nevěděli, co s tím mají dělat. Když jsem tedy v podstatě náhodou natrefila na integrativní medicínu, věděla jsem, že mým posláním je stát se lékařkou integrativní medicíny. Tato medicína se běžně praktikuje v USA a Austrálii, dokonce ji vyučují na lékařských fakultách a vztahuje se na ni v těchto zemích zdravotní pojištění. Já sama jsem ji na fakultě nestudovala. Jsem si jistá, že většina dobrých lékařů se snaží pracovat holisticky, zaměřením na pacientův životní styl a sociální zázemí, ale nikdo v přesných pojmech neučí, nakolik to ovlivňuje naše fyzické a duševní zdraví. Je možné, že to souvisí se způsobem financování zdravotnictví v Británii nebo také možná s tím, jak jsou tyto služby v dnešní době vytížené, já však doufám, že se k tomuto pojetí dopracujeme v blízké budoucnosti. Obecně lze říct, že integrativní medicína využívá to nejlepší ze západní a východní medicíny spolu s databází důkazů a poskytuje skutečně holistickou, celostní zdravotní péči – tj. že se zaměřuje na celého člověka (v angličtině má slovo holistic základ ve slově whole , znamenajícím celý a současně zdravý – pozn. překl.). Zaměřuji se na tyhle protivné drobné příznaky u svých pacientů a hledám cestu k obnovení rovnováhy v těle, než přerostou únosnou mez a zvrtnou se v nemoc nebo nějaký jiný zdravotní problém.

V současnosti jsem pouze jedním z deseti lékařů ve Spojeném království, kteří oficiálně mají tuto kvalifikaci. Pracuji na soukromé bázi s mnoha klienty a pomáhám jim dosáhnout optimálního zdraví. To obnáší úplnou a komplexní konzultaci, kdy jedince beru jako „celek“ a hodnotím všechny faktory přispívající k jeho zdraví a duševní pohodě. Na rozdíl od klasického praktického lékaře se nespokojím s pouhou absencí nemocí, zvlášť když se mí pacienti stále necítí dobře. Chci každého jedince posílit do té míry, že převezme vládu nad svým životem, předejde všem nemocem a obnoví své fyzické i duševní zdraví. Moje role spočívá mimo jiné v tom, že hodnotím výživu, kondici, stres, chemickou i hormonální nerovnováhu, zažívání a toxicitu v těle.

Jako praktická lékařka v systému státní zdravotní péče a současně holistická lékařka vám mohu názorně ukázat, jak dosáhnout pevného a trvalého zdraví pomocí drobných, postupně zaváděných změn. Tyto změny vás posílí, abyste převzali kontrolu nad svým zdravím a dostali se do té nejlepší formy, v jaké můžete být. Ve svůj program plně věřím. Když se jím budete řídit, garantuji vám, že se budete cítit fantasticky, omládnete vnitřně i navenek a budete mít kondici a energii na to, abyste žili svůj život naplno. Co je k tomu potřeba?

MALÉ ZMĚNY ZNAMENAJÍ VELKÝ ROZDÍL

Je to opravdu tak prosté jako dobře se stravovat, pít víc vody, zvládat stres a cvičit? Ve většině případů ano. Potkávám však spousty pacientů, kteří tyhle věci dělají, a přesto se cítí unavení. V takových případech se musíme zaměřit na jiné typy nerovnováhy, abychom se dopracovali k optimálnímu celkovému zdraví. Tato kniha vám ukáže, jak na to. Všichni jsme velmi zaměstnaní lidé a také ve svém volném čase se věnujeme mnoha činnostem. Proto vám budu poskytovat jen takové rady, které se mohou snadno stát součástí vašeho každodenního života a zavedených rutin.

Především vám doporučím, abyste si tuhle knihu přečetli od začátku do konce a potom si vybrali kapitoly, které s vámi nejvíce souzní – s těmi začněte. Nebo si můžete udělat kontrolní test v 1. kapitole, jenž se týká energetického zdraví (str. 27–33), a uvidíte, kde budete mít nejvyšší skóre. Pak začnete s těmito částmi, protože jste to vy, kdo potřebuje nejvíc pomoct. Dopřejte si čas na vstřebání informací a změny provádějte až tehdy, když se budete cítit připravení a schopní je uskutečnit. Je to běh na celý život, žádná provizorní úprava, a tak si ten čas opravdu dopřejte.

ZHODNOŤTE SVŮJ SOUČASNÝ ZDRAVOTNÍ STAV

Knihu Jak zatočit s únavou jsem psala se záměrem vyzdvihnout jednu velmi důležitou myšlenku, na kterou až příliš často zapomínáme:

O vaše zdraví by nikdo neměl pečovat víc než vy. To VY se musíte stát odborníkem na sebe a VY jste osoba zodpovědná za vaše vlastní zdraví.

Ano, VY! Váš obvodní lékař a další zdravotní specialisté vás mohou vést, ale kontrola leží ve vašich rukou a také všechna rozhodnutí musíte nakonec učinit vy sami. Není to povzbuzující představa?

První krok plánu spočívá v tom, že budete k sobě vskutku upřímní a pečlivě zhodnotíte, jak na tom jste po stránce energie, zdraví a duševní pohody. Když to provedete bez odsuzování a zbytečné negativity a vytyčíte si pozitivní zdravotní cíle, potom jasněji uvidíte, kam chcete jít a čeho si přejete dosáhnout.

Byla bych ráda, kdybyste si zodpověděli následující otázky. Použijte zápisník, ke kterému se můžete vracet:

1. Které tři věci byste na svém zdraví nejraději změnili? Jaké tři věci byste nejraději změnili ve svém životě? Uvědomujete si, které z vašich současných aktivit by mohly mít dopad na vaše zdraví? (Zamyslete se nad dietou, cvičením, stresem, kouřením, alkoholem atd.)

2. Kdybyste změnili výše uvedené věci, jaký by to na vás mělo vliv? Jak byste se potom cítili? Jakým způsobem by to zlepšilo váš život?

3. Jaké změny byste mohli učinit, aby se shodovaly s vaším nynějším životem?

4. Jak moc se v současné době cítíte šťastní a proč?

5. Jaké jsou vaše stresové hladiny a proč?

6. Jak moc se věnujete pohybu a cvičení? Co vám v tom brání/co vás motivuje?

7. Jaká je vaše strava? Co ovlivňuje její složení?

8. Jaký dopad, myslíte, by mohl mít váš nynější životní styl na vaše zdraví, až budete staří?

Chcete-li z tohoto programu vytěžit maximum a stát se expertem na sebe sama, musíte být stoprocentně upřímní. Některé z těch otázek se vám nebudou zodpovídat lehce, a tak vám radím, dejte si týden na to, abyste si opravdu ujasnili, jak na tom po stránce současného fyzického a duševního zdraví jste, a teprve pak začněte postupovat vpřed. Žádné správné či špatné odpovědi neexistují.

Doporučuji, abyste si zapsali první odpovědi, které vás napadnou, a potom je denně 10–15 minut revidovali, zda nepotřebují upravit nebo jestli vás nenapadají nové. Na konci týdne si zaznamenejte zrevidované odpovědi a v dalších týdnech pak budete moci sledovat, nakolik se věci zlepšují.

Až se budete cítit posílení, budete schopni převzít vládu nad svým zdravím a duševním rozpoložením. Jakmile učiníte tenhle první krok a převezmete zodpovědnost, nastupujete cestu ke zdraví, které jste si vždycky přáli. Ve své praxi, s využitím nových a průkopnických nástrojů integrativní medicíny, oddaně pomáhám svým klientům dosáhnout toho nejlepšího zdraví a energie. Nyní jsem odhodlaná pomoci stejným způsobem i vám prostřednictvím této knihy.

Nikdy není příliš pozdě začínat s regenerací těla, mysli a ducha. Občas se nám zdá, že musíme zdolat hodně velký kopec, který odděluje naši stávající situaci od dobré kondice, jíž chceme dosáhnout. Vězte, prosím, že jsem tady pro vás a povzbuzuji vás, ať vytrváte na cestě. Abyste byli zdraví a nabití energií, jak je to jen možné. A proto musíte postupovat pěkně krok za krokem.

Spousta lidí si neuvědomuje, že náš celkový stav přímo souvisí s životním stylem, který si volíme. Například strava má velký dopad na naše pocity a energetické hladiny. Ovoce a zelenina, které jíme, dodávají tělu energii; naopak průmyslově zpracované potraviny naši zásobu energie adekvátně ničí. Rovněž kouření, alkohol a kofein nabourávají energii, stejně jako stres, zatímco uvolnění, pohyb a užívání těch správných výživových doplňků hladinu energie pozvedá. Zároveň bychom měli vědět, že když jedeme takříkajíc naprázdno – což v naší workoholické kultuře hodnotíme jako chvályhodné –, způsobuje to totální narušení našich přirozených rytmů.

JAK VÁM MŮŽU POMOCT

Jsem tady, abych vás vedla po nové cestě ke zlepšení a maximální kvalitě vašeho zdraví, a tato kniha vás tímto procesem provede krok za krokem. Mám ráda rychlé občerstvení, čokoládu a večírky stejně jako každý, a proto jsem realista a radím postupovat podle zásady 70/30. Znamená to praktikovat nový režim pět/šest dní v týdnu a ve zbylých dnech (dni) si pak můžete dopřát pár „laskomin“. Jste-li na tom zdravotně relativně dobře, uvidíte změny za několik týdnů. Pokud zrovna nejste v nejlepší kondici, radila bych vám, abyste na sebe byli trochu přísnější. Slibuji, že to bude stát za to.

Vímjistě, že tyhle věci fungují! Nejen proto, že jsem je studovala a viděla účinky na svých pacientech, ale také proto, že tímto způsobem pečuji o sebe. A můžu vám upřímně říct, že se v tuto chvíli cítím báječně. Ale nebylo tomu tak vždycky. Potýkala jsem se s nadváhou a stresem, špatně jsem spala a každý svůj nezdar jsem vydatně kompenzovala vlastnoručně naordinovanými léky. Před pár lety jsem měla hrozný pocit, že život prostě není fér a nic se na tom nezmění. Jenže pak jsem se změnila já. Vůbec ne najednou, ale pomalu a postupně. Nejdřív jsem začala s meditací a pěstováním bdělosti, a to jste měli vidět, jak jsem se najednou cítila uvnitř. Bdělost se týká žití v přítomném okamžiku, kdy se více nalaďujete na své přítomné pocity a okolí, místo abyste soustavně mysleli na minulost nebo snili o budoucnosti. Také mi to pomohlo přestat hledat vnější síly, které by mě učinily šťastnou, a uvědomila jsem si, že se to všechno nachází ve mně. Díky tomu jsem pak skoncovala s nezdravými „módními dietami“ a zaměřila se na zdravější změny životního stylu: Začala jsem víc jíst ovoce a zeleninu, pít čerstvé šťávy a omezila spotřebu cukru, který jinak, věřte mi, miluju! Nyní se snažím jíst dobroty s mírou. Rozhodla jsem se chodit méně na večírky, protože jsem byla celou dobu vyčerpaná a utahaná. Myslela jsem si, že musím vyrážet mezi lidi, abych sama sobě dokázala, jak jsem zábavná a jedinečná. Teď už ale vím, že nemusím nikomu nic dokazovat a mohu svůj čas věnovat věcem a lidem, které mám doopravdy ráda.

Přestala jsem trávit čas s lidmi, kteří mě využívali a odsávali mi energii, a dávám teď raději přednost několika pevným a vzájemně podpůrným přátelstvím. Cvičit nemůžu vždycky, protože často makám patnáct hodin denně, ale snažím se chodit v poledne na procházky a mezi jednotlivými pacienty cvičím protahovací cviky. Mé místo v životě je nyní dobré, ale nestalo se to přes noc. Musela jsem uskutečnit spousty drobných změn v určitém časovém intervalu, abych tím vším nebyla zahlcená a nevzdala se, a můžu vám po pravdě říct, že to vedlo k obrovským změnám. Vím, že totéž může potkat vás. Mé vlastní zkušenosti mne přivedly k tomu, že praktikuji medicínu tímto způsobem: Každý člověk pro mne představuje celek a zaměřuji se na všechny stránky jeho života, abych ho přivedla k optimálnímu zdraví. Samozřejmě, čas od času uklouznu, protože mívám spoustu práce nebo se cpu pár týdnů čokoládou a tělocvičnám se vyhýbám, ale vždycky si uvědomuji, že můj život je postupný proces. Dopřávám si tedy čas na péči o sebe a také se snažím nebýt na sebe moc tvrdá. Připomenu si, proč je důležité pečovat o své zdraví, a začnu prostě znovu.

Všechno, co vám doporučím, jsem už vyzkoušela a prověřila sama na sobě. Nechtěla bych po vás nic, co jsem nezvládla sama. Věřte mi. Spolupracujte se mnou a dovolte mi, abych vás na každém kroku podporovala. Budou-li doporučení, uváděná v této knize, podložena vědeckým výzkumem, neopomenu se o tom zmínit. Společnými silami můžeme dosáhnout maxima – upevnit vaše zdraví, energii i celkovou kondici. A tak tedy začněme!

KAPITOLA 1

CESTA K POSÍLENÍ SEBE SAMA

Zdravotní stav obyvatel rozvinutého světa je kritický. Lidé sice žijí déle, ale jejich životy jsou poznamenány horším zdravím. Obezita, cukrovka, mozkové mrtvice a srdeční příhody dosáhly epidemických rozměrů. Zdravotnické systémy se tomu snaží čelit a v některých oblastech balancují na pokraji zhroucení.

Studie zveřejněná v květnu 2013 ukázala, že mnozí se možná dožijeme osmdesátky, ale budeme mít v tomhle věku zhoršené zdraví, budeme déle churavět, případně trávit víc času v nemocnici.11 To mi nepřipadá jako zábavná vyhlídka. Jako praktická lékařka navštěvuji hodně pečovatelských ústavů a vídám staré lidi, kteří jsou upoutáni na lůžko či chronicky nemocní a život jim nepřináší mnoho potěšení a radosti. Po takové budoucnosti rozhodně netoužím.

Zatímco britský systém státní zdravotní péče poskytuje prvotřídní služby širokým řadám obyvatel, mnozí se na něm stali závislými a zapomněli, že jsme to koneckonců my, kdo nese odpovědnost za své zdraví. Jako praktická lékařka vidím, že se mí pacienti všeobecně dělí do dvou kategorií. Někteří si myslí, že pokud nějaká léčba není hrazena systémem zdravotní péče, pravděpodobně není dobrá, a nevyplatí se do ní investovat; a potom jsou tu ti, kdo věří v „netradiční“ terapie, jako je akupunktura a osteopatie, a vadí jim, že systém zdravotní péče takových terapií nenabízí víc. Ve Spojeném království jsou alternativní terapie často terčem posměchu a skepse, zatímco Američané a Australané je nabízejí jako samozřejmost. Lidé by si měli uvědomit, že náš zdravotní systém dělá skvělou práci, když léčí naléhavé a vážné zdravotní problémy, jako jsou infarkty, mrtvice a nemoci vyžadující medikamenty nebo chirurgii, ale že bychom měli myslet také na své duševní blaho – změnami životního stylu a někdy i terapiemi, za které si zaplatíme, abychom v sobě upevnili pocit pohody a hlavně snížili riziko onemocnění. Má-li systém zdravotní péče fungovat efektivně, musíme všichni převzít odpovědnost za své zdraví, abychom systém tolik nezatěžovali, a pečovat o sebe, jak nejlépe dovedeme, aby se těm nejvíc nemocným dostalo v pravý včas léčby, kterou skutečně potřebují. Jsem přesvědčená, že i když se narodíte s chronickou nemocí, pořád je ve vaší moci tuhle situaci zlepšit uskutečněním těch správných rozhodnutí. Žádná výmluva zde neobstojí.

Dovolte mi uvést několik příkladů, jak se může integrativní medicína podílet na nápravě zdravotních potíží. Jedním z průkopníků integrativního zdraví v USA je Dr. Dean Ornish. Vyvinul program, který je k dispozici po celých Spojených státech jako součást zdravotního pojištění a prokazatelně přispívá k omezení srdečních chorob a rakoviny prostaty. Snímky tepen, pořízené po uvedení tohoto plánu do praxe, ukázaly, že „povlak“ způsobující angínu a srdeční infarkt se zmenšuje a ustupuje. A snímky prostatických žláz vykazují zmizení rakoviny poté, co se pacienti několik měsíců řídili zmíněným plánem. Chtěli byste vědět, jaký úžasný plán dokáže zvrátit nemoci srdce a rakovinu prostaty? Obnáší vegetariánskou dietu s velmi nízkým obsahem tuků, cvičení jógy, meditaci a začlenění do podpůrné skupiny. Tak je to. Žádné invazivní chirurgické zákroky nebo drastické chemoterapeutické drogy. 2

Na půdě Spojeného království může jako další příklad posloužit pan Allan Taylor. Tomuto šestasedmdesátiletému dědečkovi lékaři diagnostikovali rakovinu střev a musel se podrobit chirurgickému zákroku a chemoterapii. Potom se dostavil na kontrolní vyšetření a dozvěděl se, že rakovina se bohužel rozšířila do jiné části střev. Lékaři mu sdělili, že je jakákoli další léčba zbytečná, poněvadž nádory se budou neustále objevovat jinde, a že v jeho případě přichází v úvahu už jen paliativní, tedy bolest zmírňující péče. Pan Taylor se však s touto chmurnou prognózou nesmířil. Začal hledat na internetu a přihlásil se do programu, jenž sestával z vegetariánské diety a konzumace nejméně deseti porcí ovoce a zeleniny za den, do toho užíval meruňková jádra, selen, zelený ječmen v prášku, kapsle kurkumy a vysoké dávky vitamínu C. Za čtyři měsíce přišel pan Taylor na prohlídku a po rakovině nebylo v jeho těle ani stopy.3

Je vidět, že naše tělo dokáže úžasné věci; jen mu musíme dodat to správné palivo, aby je dokázalo.

MÁM TO V GENECH…

Neuplyne týden, abych to od nějakého pacienta neslyšela. Ale hádejte co? Úžasná studie z roku 2009, oceněná Nobelovou cenou, prokázala, že geny nejsou neměnné, jak jsme si dřív mysleli. Telomery na koncích genů je možné zkracovat nebo prodlužovat: Čím kratší telomer, tím větší je pravděpodobnost, že dříve zestárnete a zkrátíte si život; naopak čím je váš telomer delší, tím vyššího se dožijete věku. Řada faktorů zkracujících telomery nepotřebuje komentář – například kouření, nadměrné pití nebo špatná strava. Mě nejvíc překvapilo zjištění, že stres zkracuje telomery úplně stejně jako kouření. Proto má stres na vaše zdraví stejně špatný vliv jako kouření.4

Dr. Dean Ornish zjistil, že během tříměsíčního zapojení pacientů do zdravotních programů došlo ke změnám u více než pěti set genů – výzkumníci byli svědky „zapínání“ genů zabraňujících nemocem a „vypínání“ jejich protipólů, které se podílejí na chronických nemocech a rakovině. Doktor Ornish říká, že geny jsou možná vrozené, ale ještě nejsou vaším osudem.

Často vzhlížíme k výdobytkům medicíny, jako jsou nové léky, procedury a technologie, ovšem pravda je, že o našem zdraví a duševní pohodě rozhodují tak prosté volby, jako to, co jíme, jak zvládáme stres, jak moc se věnujeme pohybu a jak šťastní se cítíme.

NÁŠ VLASTNÍ VNITŘNÍ ZDROJ ENERGIE

Každá buňka vašeho těla je tvořena čistou energií. Když jsme na tom fyzicky, emocionálně a duchovně dobře, energie vyrovnaně proudí našimi těly a my se cítíme báječně a plní vitality. Mnoho tradic, jako jóga, buddhismus a taoismus, se snaží obnovit rovnováhu a proudění energie v našich tělech. Rovněž čínská medicína a akupunktura obnovují náš energetický tok. Energie proudící naším tělem se nazývají různě: čchi, aury, čakry nebo meridiány. Čchi platí za čistý zdroj energie, která námi protéká a dodává nám energii zevnitř. Aura je energie, která nás obklopuje zvenčí, čakry jsou energetická centra, která se nacházejí v těle a korespondují s různými orgány a emocemi. Meridiány jsou energetické proudy, které procházejí tělem. Pokud je naše energie v nerovnováze, může ovlivňovat hormonální systém, krevní oběh, narušovat chemické signály v těle a potažmo i nervový systém. Metody a techniky, které se naučíte v této knize, ať už se týkají stravy, tělesného pohybu nebo zvládání stresu, vám pomohou obnovit váš vnitřní zdroj energie. Každá buňka v našem těle vibruje na určité frekvenci a my správným stravováním a konáním dalších dobrých věcí pro zdraví můžeme svůj vnitřní zdroj energie doplňovat.

KONTROLNÍ TEST ENERGETICKÉHO ZDRAVÍ

Abych vám pomohla pozvednout celkovou energii, předkládám dotazník hodnotící různé oblasti vašeho zdraví, které můžete ovlivnit. Vyvinula jsem ho ve spolupráci s dr. Markem Atkinsonem, lékařem integrativní medicíny a učitelem meditace a bdělosti.55 Tento dotazník vás nasměruje ke kapitolám, jimiž se potřebujete zabývat nejvíc. Nebo si je můžete přečíst všechny a uvidíte, která z nich vás osloví nejdřív. Vyplňte dotazník a zjistěte, ve kterých oblastech vám vyšlo nejvyšší skóre – to vám pomůže se zorientovat ve vašem osobním zdravotním plánu.

1. KOLÍSÁNÍ KREVNÍHO CUKRU

Za poslední měsíc jste: ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Toužili po sladkostech nebo po stimulantech, jako je kofein či nikotin? ___

2. Pozorovali problémy s pamětí nebo mentální zmatenost po jídle? ___

3. Cítili pokles energie, nálady nebo ospalost po jídle?  ___

4. Zažívali časté změny nálady v průběhu dne? ___

5. Bojovali s nadváhou i přesto, že jste si hlídali, co jíte? ___

6. Ukládali většinu tělesného tuku okolo pasu? ___

7. Cítili slabost? ___

8. Měli sklony k nočnímu pocení nebo jste se hodně potili během dne? ___

9. Pociťovali nadměrnou žízeň? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

2. ADRENÁLNÍ ÚNAVA

Za poslední měsíc jste: ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Cítili se vystresovaní, neklidní, zahlcení a/nebo vyčerpaní? ___

2. Zažívali úzkost, nervozitu, podrážděnost, fobie nebo záchvaty paniky? ___

3. Udržovali se při životě cukrem, kofeinem a/nebo svačinkami? ___

4. Mívali závratě vestoje? ___

5. Cítili se v noci bdělejší než přes den? ___

6. Toužili po slaných jídlech, cukru nebo lékořici? ___

7. Měli tmavé kruhy pod očima nebo jste cítili, že vaše oči špatně snášejí zářivé světlo? ___

8. Strávili celý den přebíháním od jedné věci ke druhé? ___

9. Trpěli přerušovaným spánkem nebo nespavostí? ___

10. Byli duchem nepřítomní nebo jste cítili, že vám vynechává krátkodobá paměť? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

3. ESTROGENOVÁ/PROGESTERONOVÁ

NEROVNOVÁHA (ŽENY)

ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Míváte předmenstruační změny nálady? ___

2. Užíváte nebo jste užívaly antikoncepční pilulky nebo hormonální léky? ___

3. Míváte nepravidelnou, zdlouhavou či nepříjemnou menstruaci? ___

4. Zažíváte peri- nebo postmenopauzální diskomfort? (např. návaly horka, přírůstky váhy, pocení nebo nespavost?) ___

5. Máte akné, nadměrné ochlupení tváře a/nebo syndrom polycystických vaječníků (PCOS)? ___

6. Je vaše minulost poznamenána samovolnými potraty nebo neplodností? ___

7. Máte citlivá nebo hrudkovitá prsa? ___

8. Trpíte periodickými bolestmi hlavy nebo migrénami? ___

9. Nabýváte lehce na váze nebo vám činí problém zhubnout? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

4. TESTOSTERONOVÁ NEROVNOVÁHA (MUŽI)

ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Míváte výpadky paměti, zastřené myšlení nebo periody zapomnětlivosti? ___

2. Pociťujete sníženou potřebu sexuální aktivity? ___

3. Míváte problémy s erekcí? ___

4. Zjišťujete, že ztrácíte svalovou hmotu a/nebo se vám usazuje zvýšené množství břišního tuku? ___

5. Pociťujete apatii a nízkou hladinu energie? ___

6. Zjišťujete, že trpíte stále větší únavou a zhoršuje se vaše výdrž? ___

7. Máte zvětšená prsa? ___

8. Míváte problémy s prostatou, jako je obtížné močení nebo slabý proud moči? ___

9. Míváte deprese? ___

10. Trpíte ztuhlostí či bolestmi kloubů, které nejsou spojeny s artritidou? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

5. DYSBIÓZA – NEROVNOVÁHA BAKTERIÍ VE STŘEVECH

Za poslední měsíc jste: ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Toužili po alkoholu, cukru a/nebo chlebu? ___

2. Opakovaně trpěli poruchami trávení, jako je břišní nadýmání, nadměrné větry, pálení žáhy, průjem nebo zácpa? ___

3. Dostali kvasinkové infekce, jako je moučnivka? ___

4. V minulosti vám diagnostikovali kvasinky, kandidu a/nebo parazity? ___

5. Trpěli zastřeností mysli nebo nevysvětlitelnými migrénami? ___

6. Trpěli nevysvětlitelnou únavou, špatným soustředěním a/nebo depresemi? ___

7. Užívali jste déle než rok steroidy nebo antikoncepční prášky? ___

8. Měli jste někdy chronické plísně na nehtech, kůži nebo mykózu? ___

9. Měli stolici nezvyklé barvy, tvaru nebo konzistence? ___

10. Zažívali nějaké potravinové alergie či nesnášenlivost? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

6. TOXICITA

ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Máte v zubech výplně ze rtuťového amalgámu? ___

2. Máte oslabený imunitní systém nebo vám někdy diagnostikovali kandidu/parazity? ___

3. Máte diagnózu roztroušené sklerózy či nějakou nevysvětlitelnou neurologickou poruchu? ___

4. Trpíte svalovou slabostí? ___

5. Máte nevysvětlitelné neurologické nebo mentální problémy? ___

6. Máte výpadky krátkodobé paměti nebo Alzheimerovu nemoc? ___

7. Máte kovovou příchuť v puse? ___

8. Máte tmavé skvrny na dásních nebo oteklý jazyk? ___

9. Jíte víc než jednou týdně konzervované jídlo? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

7. OKYSELENÍ ORGANISMU

ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Máte chronické zdravotní problémy? ___

2. Jíte polotovary, jídla ohřívaná v mikrovlnce a/nebo rychlé občerstvení víc než třikrát týdně? ___

3. Jen vzácně sníte za den minimální množství pěti kousků ovoce a zeleniny? ___

4. Máte sklony k výbušnosti, otrávenosti nebo často potlačujete svůj hněv? ___

5. Míváte problémy s játry nebo se zažíváním? ___

6. Pociťujete nízkou hladinu energie? ___

7. Jen vzácně cvičíte nebo si dopřejete čas na hluboké uvolnění? ___

8. Zažíváte středně vysokou až vysokou hladinu stresu? ___

9. Těžko se zotavujete z infekcí nebo chováte podezření, že váš imunitní systém nefunguje naplno? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

8. NEROVNOVÁHA ZAŽÍVACÍHO TRAKTU

ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Trpíte syndromem dráždivého tračníku nebo zánětlivými onemocněními střev? ___

2. Míváte přerušovaný nebo nepřetržitý průjem či zácpu? ___

3. Trpíte kvasinkovou infekcí, jako je moučnivka? ___

4. Míváte zastřené myšlení? ___

5. Trpíte břišním nadýmáním, říháním, zažívacími potížemi nebo břišní distenzí (tj. roztažením břišní stěny – pozn. red.)? ___

6. Pociťujete malátnost nebo chronickou únavu? ___

7. Máte podezření, že váš organismus nedostatečně vstřebává živiny? ___

8. Máte nějaké potravinové alergie či nesnášenlivost? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

9. CHRONICKÁ ZÁNĚTLIVOST

ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Trpíte zánětlivými onemocněními (např. střevní poruchy/artritida/infekce)? ___

2. Máte nebo jste někdy měli cukrovku, rakovinu, srdeční nemoci či lupus? ___

3. Máte objem pasu větší než 86 centimetrů (ženy) nebo 102 cm (muži)? ___

4. Jíte polotovary, jídla ohřívaná v mikrovlnce a/nebo rychlé občerstvení víc než třikrát týdně? ___

5. Trpíte krvácením dásní? ___

6. Máte cukrovku nebo metabolický syndrom X? ___

7. Býváte ráno ztuhlí? ___

8. Cvičíte nepravidelně a s nechutí? ___

9. Zažíváte středně vysokou až vysokou hladinu stresu? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

10. PSYCHICKÝ STRES

ne = 0, občas = 1, ano = 2

1. Cítíte se po většinu času vystresovaní? ___

2. Těžko se vyrovnáváte se stresujícími situacemi? ___

3. Vedete stresový život? ___

4. Je pro vás těžké neznepokojovat se událostmi a věcmi? ___

5. Snažíte se zvládat svůj stres? ___

6. Máte problém se uvolnit a vychutnávat si život? ___

7. Myslíte/víte, že stres negativně ovlivňuje vaše zdraví/život? ___

8. Zvládáte stres pomocí jídla, pití, kouření, hazardu, drog nebo sexu? ___

9. Lehce se rozčílíte, rozrušíte, propadnete depresi nebo úzkosti? ___

CELKOVÉ SKÓRE: ___

VÝSLEDKY

Následující pokyny vás nasměrují ke kapitolám, které byste si měli prostudovat nejdřív, pokud vám ve výše zmíněných kategoriích vyšlo vysoké skóre:

1. Kolísání krevního cukru: kapitoly 4, 5, 6, 7, 8 a 10

2. Adrenální únava: kapitoly 4 a 11

3. Estrogenová/progesteronová nerovnováha u žen: kapitola 14

4. Testosteronová nerovnováha u mužů: kapitola 14

5. Dysbióza: kapitoly 5 a 6

6. Toxicita: kapitoly 5, 7, 10 a 12

7. Okyselení organismu: kapitola 8

8. Nerovnováha zažívacího traktu: kapitola 5

9. Chronická zánětlivost: kapitoly 3, 4, 5 a 12

10. Psychický stres: kapitoly 11 a 13

Nyní jste se dopátrali příčin toho, proč jste unavení, a je nejvyšší čas začít studovat, co všechno můžete dělat pro to, abyste vedli zdravější, šťastnější a únavy prostý život.

1 Roberts, Michelle. „UK se ‚chová špatně u stolu evropské ligy zdraví‘.“ http://www.bbc.co.uk/news/health-21654536

2 Ornish, Dean Dr. The Spectrum: A Scientifically Proven Program to Feel Better, Live Longer, Lose Weight and Gain Health (New York: Ballantine Books, 2007)

3 Preece, Rob. „Vskutku tento dědeček, 78, porazil ‚nevyléčitelnou‘ rakovinu pouhou změnou stravy?“; září 2012, Mail Online, http://www.dailymail.co.uk/health/article-2204080/Grandfather-incurable-cancer-given-clear-swapping-red-meat-dairy-products-10-fruit-veg-day.html

4 http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/medicine/laureates/2009/press.html

5 Děkuji dr. Marku Atkinsonovi za svolení použít jeho dotazník: www.drmarkatkinson.com

KAPITOLA 2

MEDICÍNSKÉ DŮVODY ÚNAVY

Jako praktická lékařka jsem neustále svědkem toho, že si mí pacienti stěžují na únavu. Vždycky je vyšetřím a zařídím příslušné krevní testy, ovšem ve většině případů už vím, že výsledky budou naprosto normální. Někdy však únava může mít medicínskou příčinu. Tato kapitola se zabývá těmi nejběžnějšími případy. Bystří čtenáři se budou možná ptát, kde jsou informace o poruchách štítné žlázy, jenomže štítná žláza a její poruchy představují tak rozsáhlé téma, že jsem jim věnovala samostatnou kapitolu (viz str. 49–57). Pokud si děláte starosti kvůli některé z níže nastíněných potíží, zajděte za svým lékařem, aby vám poradil a řádně vás vyšetřil.

CHUDOKREVNOST ZPŮSOBENÁ NEDOSTATKEM ŽELEZA

Jednou z nejběžnějších příčin, proč se člověk cítí unavený a vyčerpaný, je chudokrevnost (anémie) následkem nedostatku železa. Postihuje přibližně jednoho z 20 mužů a ženy po menopauze, ale ještě běžnější bývá u žen, které mívají menses. Ženy s obtížným průběhem menstruace a těhotné často trpí anémií. Chudokrevnost vlivem nedostatku železa může být způsobena také žaludečním vředem nebo užíváním velkého množství nesteroidových protizánětlivých léků (NSAIDS), jako je aspirin či ibuprofen, které mohou poškodit výstelku žaludku a tenkého střeva.6

Typickými symptomy jsou pocit únavy, letargie a nezájem, pobolívání svalů; člověk se snadno vyčerpá konáním každodenních povinností v zaměstnání nebo doma. Krevní testy mohou anémii způsobenou deficitem železa odhalit, když vám lékař změří úplný krevní obraz (FBC) a hladinu feritinu. Feritin je bílkovina, do níž si váš organismus ukládá železo.

Pokud krevní zkoušky potvrdí diagnózu anémie vlivem nedostatku železa, můžete svůj krevní obraz vylepšit užíváním výživových doplňků s obsahem železa a konzumací potravin bohatých na železo, jako je tmavozelená listová zelenina, kadeřavá kapusta a špenát, fazole, ořechy, tmavé maso a sušené ovoce. U některých lidí mohou předepsané doplňky s obsahem železa způsobovat zácpu nebo žaludeční potíže a skoro vždycky vám zabarví stolici do tmava až černa. Pokud to pro vás není únosné, v prodejnách zdravé výživy často nabízejí mírnější alternativy, které sice zvednou hladinu železa pomaleji, ale zato s omezením vedlejších účinků. Při vypití více než dvou nebo tří šálků silného čaje či kávy denně se vstřebávání železa komplikuje kvůli tříslovinám obsaženým v těchto nápojích; stejný vliv má i vysoký obsah vápníku ve stravě, když například konzumujete hodně mléčných výrobků a léky jako antacidy proti pálení žáhy a špatnému zažívání.

Jestliže si anémii vlivem nedostatku železa způsobíte poprvé a bude vám nad 55, váš lékař bude pravděpodobně požadovat další testy, aby vyloučil, že se nejedná o příznak nějaké skryté nemoci nebo poruchy.

Holistický přístup

Normální hladina feritinu pokrývá široké pásmo a může se v každé laboratoři lišit, proto je nejlepší se zeptat lékaře, jakou hladinu máte, až bude prohlížet vaše výsledky. Obvykle se pohybuje mezi hodnotami 12 až 150 mg/ml. Liší se také u mužů a u žen. Když vyšetřuji pacientku, která se cítí velmi unavená a má hladinu pod 90, poradím jí, aby užívala doplněk na bázi železa, jako je spirulina, nebo aby ve svém jídelníčku zvýšila podíl jídel bohatých na železo. I když hodnoty spadají do normálního pásma, což značí, že pacient má dostatek železa pro správnou funkci, někdy je naměřená hladina na jeho dolním okraji a já raději u svých pacientů vidím, že jejich organismy fungují optimálně, ne pouze dostatečně.

CHUDOKREVNOST ZPŮSOBENÁ NEDOSTATKEM FOLÁTU NEBO VITAMÍNU B12

Nedostatek vitamínu B12 či folátu může zapříčinit abnormální zvětšení červených krvinek, kdy nemohou fungovat správně, a to vede k příznakům únavy a letargie. Vitamín B12 s folátem spolupracují na tvorbě zdravých červených krvinek. Navíc vitamín B12 udržuje ve zdraví neurologickou soustavu – mozek, nervy a míchu – a folát je velmi důležitý pro těhotné ženy, neboť brání porodním a míšním defektům u nenarozeného plodu. Tento typ anémie lze diagnostikovat při krevním testu změřením úplného krevního obrazu a hladin vitamínu B12 a folátu.7

Léčení těchto anémií je poměrně jednoduché. Pro obnovení hladiny folátu je dobré užívat doplňky s obsahem kyseliny listové, obvykle po dobu tří až čtyř měsíců. Máte-li nedostatek vitamínu B12, můžete nejprve dostat několik injekcí na obnovení rovnováhy a v dalších měsících budete užívat sérii doplňků nebo chodit na další injekce. Pomůže také vylepšení jídelníčku. Přirozenými zdroji vitamínu B12 jsou vejce, maso a mléčné výrobky a mezi zdroje folátu patří především zelená zelenina – brokolice, růžičková kapusta a hrášek. Rovněž spirulinové doplňky jsou bohaté na vitamín B12.

Deficit vitamínu B12 a folátu je běžnější u lidí starších 75 let, kdy postihuje přibližně jednoho z desíti. U mladších lidí může být tento deficit dílem nedostatku ovoce a zeleniny ve stravě. Perniciózní, zhoubná anémie je typ nedostatku vitamínu B12, jenž postihne zhruba jednoho obyvatele severní Evropy z 10 000. V zažívacím traktu vůbec nedochází ke vstřebávání vitamínu B12 kvůli nedostatku sekretu, který se nazývá vnitřní faktor, a lékaři ji pokládají za autoimunitní chorobu.8

DIABETES MELLITUS

Cukrovka neboli diabetes mellitus je dlouhodobá a závažná nemoc způsobená nadměrným množstvím cukru v krvi. Pokud ji neléčíme a nekontrolujeme, může vyvolat těžké komplikace, jako jsou například ledvinové potíže, slepota, a dokonce ztráta končetiny. Jedním z prvních příznaků bývá pocit únavy. Mezi další klíčové příznaky patří intenzivní pocit žízně, častější močení, než je obvyklé, a nevysvětlitelný úbytek váhy. Váš lékař cukrovku zjistí krevním testem; pokud tedy máte podezření nebo pozorujete příznaky této nemoci, rozhodně jeho návštěvu neodkládejte.

Někdo se s cukrovkou už narodí, protože jeho tělo nevytváří dostatek inzulínu na zpracování cukrů – jedná se o diabetes mellitus prvního typu. Většinou si však lidé přivodí cukrovku až později v životě, neboť jejich slinivka, jež produkuje inzulín, je „opotřebená“ a už ho nevytváří tolik, aby se vypořádal s hladinami cukru v těle. Slinivka se zpravidla opotřebuje nadměrným vytížením, to znamená, že člověk časem zkonzumoval příliš mnoho cukru a už není schopen vytvářet dost inzulínu, aby zvládl množství stráveného cukru. Této cukrovce se běžně říká diabetes mellitus druhého typu.

Mnoho lidí s cukrovkou druhého typu stále produkuje inzulín, jenom ne v dostatečném množství. Existují léky, které může lékař předepsat na posílení funkce buněk ve slinivce, aby vytvářely více inzulínu. Další způsob, jak tuto situaci řešit, je úprava jídelníčku.

Holistický přístup

Znám mnoho pacientů s cukrovkou, kteří ji dokážou kontrolovat bez léků, ovšem pomocí velmi přísné diety. Ta obnáší vyloučení téměř veškerého cukru ze stravy, omezení všech průmyslově zpracovaných potravin a celkově vás vede k tomu, že „jíte čistě“. Cukr se přidává do většiny průmyslově vyráběných jídel, také do chleba a mléka – proto lidé s cukrovkou musí u těchto potravin striktně kontrolovat množství, které zkonzumují. Více se dozvíte v 6. kapitole, další informace o metodě „jíst čistě“ přinášejí kapitoly 8 a 9. Neméně důležité je zhubnout a vystříhat se špatných návyků, jako je kouření, jelikož cukrovka zvyšuje riziko infarktů a mrtvic. Skutečně je možné držet tuto nemoc bez přispění léků na uzdě a omezit nebezpečí dlouhodobých komplikací, pokud jste ochotni uskutečnit změny v zájmu svého zdraví.

SPÁNKOVÁ APNOE

Spánková apnoe je porucha, kdy krční svaly neudrží dýchací cesty otevřené, takže hrdlo se ve spánku zužuje a opakovaně přerušuje dýchání. To následně vede k poklesu hladiny kyslíku v krvi a člověk se po takto „nabouraném“ spánku cítí unavený.

Symptomy spánkové apnoe zahrnují chrápání, bolest hlavy po probuzení, náladovost, ucpávání nosu a extrémní únavu přes den. Spousta lidí ani neví, že jí trpí, a nemají ponětí, proč se v noci tak často budí. Obvykle se to dozvíme, když v ložnici spíme s někým jiným. Pokud vám už někdy někdo řekl, že ve spánku přestáváte místy dýchat, je to zřejmě tímhle. Hlavní příčinou spánkové apnoe je nadváha, a proto by lidé s touhle poruchou měli především zhubnout – lepší holistickou radu vám ani nemohu dát. Jsou samozřejmě k dispozici další, invazivnější metody, jako spánkové masky a jiná zařízení, která udržují dýchací cesty otevřené. O těch vám poskytne podrobnější informace váš lékař.

CELIAKÁLNÍ CHOROBA

Celiakie – celiakální sprue – je typ potravinové nesnášenlivosti, kdy tělo netráví lepek, látku obsaženou ve sladkém pečivu, chlebu, cereáliích a těstovinách, abych uvedla jen pár těchto zdrojů. Ve Spojeném království je evidováno 250 000 pacientů s celiakií, ovšem výzkumníci odhadují, že devadesát procent takto postižených osob ani neví, že nějakou potravinovou nesnášenlivost mají. Mezi příznaky patří únava, průjem, nadýmání, bolesti břicha, chudokrevnost a úbytek váhy. Lékař tuto nemoc diagnostikuje pomocí krevního testu, kdy vám změří protilátky proti anti-tkáňové transglutamináze (anti-tTG). Pokud jsou hodnoty vysoké, poukazují na celiakii.9 Léčba obnáší velmi přísnou bezlepkovou dietu, která udržuje příznaky v patřičných mezích a zabraňuje zhoršení nemoci. Lepek se nachází v obilninách, pšenici, ječmeni a žitu, což značí, že potraviny jako chléb, cereálie, koláče, sušenky, těstoviny, pivo, většina hotových klobás, polévky, salátové dresinky a křupky musí z jídelníčku ven.

Ze své praxe vím, že mnoho pacientů vykazuje příznaky celiakální choroby, ovšem jejich krevní testy jsou negativní. V těchto případech hovoříme spíš o citlivosti na lepek než o celiakii, a proto jim radím, aby si na nějakou dobu úplně zakázali jídla bohatá na lepek a potom je jedli nanejvýš tak jednou, dvakrát týdně. Důvod je ten, že osoby citlivé na lepek se dokážou vypořádat pouze s malým množstvím lepku a nemohou jím být denně bombardováni na rozdíl od většiny z nás.

INFEKČNÍ MONONUKLEÓZA

Infekční mononukleóza je běžné virové onemocnění, které způsobuje únavu, bolení v krku a zduřelé žlázy. Je běžná u dětí v pubertě a dospívajících, avšak může se vyskytnout i v pozdějším věku. Symptomy bolení v krku a zduřelých žláz většinou za pár týdnů ustoupí, ale letargie může přetrvávat celé měsíce. Opět lze tuto nemoc zjistit krevním testem na protilátky. Žádná specifická léčba na infekční mononukleózu není, doporučuje se pouze odpočinek a rehydratace. Na podporu hojivých sil organismu můžeme konzumovat kvanta ovoce a zeleniny, jež prokazatelně mají výživnou hodnotu, k tomu lze přidat kvalitní multivitamíny a nádavkem ještě vitamín C a zinek pro nastartování imunitního systému.

DEPRESE A ÚZKOST

Při depresi nemívá člověk jen špatnou náladu, ale často se cítí vysátý a apatický. Jedním z příznaků deprese je špatné spaní a brzké ranní buzení, což nevyhnutelně vede k ještě větší únavě přes den.

Lidé trpící úzkostí bývají často vystrašení, podráždění a unavení.

Pokud vaše nálada ovlivňuje vaši hladinu energie, stálo by za to vyhledat lékařskou pomoc. Možností léčby úzkosti a deprese je mnoho, od medikamentů přes poradenství až po bylinné kúry a přírodní léčiva. Hlavní je najít takovou léčbu, která na vás účinkuje a slučuje se s vaším založením a životním stylem. Náladu prokazatelně zlepšuje pohyb, který je v některých případech stejně účinný jako antidepresiva. Důležité je jíst zdravě, neboť kolísání krevního cukru může depresi a úzkost ještě prohlubovat; k vyvážení nálady přispívají také vitamíny skupiny B a rybí olej.

FIBROMYALGIE

Fibromyalgie je nemoc, která způsobuje rozsáhlé bolesti a extrémní únavu. Z devadesáti procent jí trpí ženy. Výzkumníci odhadují, že celosvětově postihuje jednu osobu z dvaceti a jen ve Spojeném království je to 1,76 milionu dospělých. Fibromyalgie se může rozvinout v kterémkoli věku, ale nejběžněji se vyskytuje mezi třicítkou a šedesátkou. Z dalších příznaků si uveďme bolesti hlavy, syndrom dráždivého tračníku, špatné spaní a ztuhlost svalstva. Lidé s touto poruchou mívají často „fibro mlhu“, která ovlivňuje řeč, způsobuje problémy s pozorností a soustředěním, výpadky paměti a člověk se těžko učí novým věcem. Mezi další příznaky patří deprese, pocity horkosti či naopak zimy, svědění, mrtvění či pálení v rukou a nohou. U žen to bývají bolestivé menstruační cykly.

Bohužel nikdo neví, co fibromyalgii způsobuje, odborníci se však domnívají, že by mohla být dílem poruchy v systému signalizace bolesti, hormonálních poruch a problémů se spánkem. Někdy její příznaky vyvolá delší období emočního stresu nebo trauma. Tato nemoc se dost obtížně diagnostikuje, neboť symptomy nejsou příliš konkrétní. Často se provádí vylučovací metodou: Lékař vás podrobí testům, které vyloučí jiné zdravotní komplikace, a tím vlastně určí, že žádná alternativní diagnóza neexistuje.

Kritéria pro diagnózu fibromyalgie jsou následující:

• rozsáhlá bolest trvající déle než tři měsíce ve všech čtyřech kvadrantech těla, to znamená na levé i pravé straně, nad pasem i dole;

• bolest nejméně v 11 z 18 „citlivých bodů“ při jejich zmáčknutí. Tyto citlivé body se typicky nacházejí na krku, v horní části zad, mezi krkem a hrudí, nad každou lopatkou, uvnitř loktů, nad a pod oběma hýžděmi i koleny.

Jakmile lékař určí diagnózu fibromyalgie, nemá k dispozici žádnou konkrétní léčbu kromě kontroly příznaků. To znamená, že bolesti lze mírnit pomocí léků a současně probíhá léčba deprese, která může s touto nemocí souviset. Úlevu od bolestí svalů často přináší také nějaká forma fyzické terapie.10

Holistický přístup

Já sama bych pacientovi diagnózu fibromyalgie nestanovila, dokud by napřed neprovedl rozsáhlé změny životního stylu. Mezi ně patří jóga, strečink a relaxační cviky, jako je hluboké dýchání a rozvíjení bdělosti, a konečně třítýdenní očistná kúra (viz kapitola 9), kdy pacient změní stravu a vysadí alkohol a kouření. U mých klientů většina zmiňovaných příznaků do tří měsíců ustoupí. Jednou jsme si s otcem procházeli diagnostická kritéria pro fibromyalgii a zjistili jsme, že ji máme oba! Bylo to proto, že jsem několik týdnů žila nestřídmě a po večerech hýřila, byla jsem vyčerpaná, necvičila jsem a také má strava nestála za řeč. A můj táta je už trochu starší člověk a trápí ho různé bolesti. (Promiň, tati!)

Matt je šestatřicetiletý muž, kterému diagnostikovali fibromyalgii po několika měsících bolestí a potíží, letargie a stresu. Lékař mu řekl, že už nikdy nebude pracovat. Přišel za mnou, protože z takové diagnózy neměl pochopitelně radost. Matt vůbec nepečoval o své zdraví a zapomněl, že existuje pevná spojitost mezi tím, co jíme a jak se cítíme. Navíc měl spoustu práce a zažíval stres v osobním životě. Po jednom měsíci práce se mnou, kdy jsme vytvořili léčebný plán – rozsáhlé změny ve stravovacích návycích, omezení cukru, kouření a alkoholu, mírný strečink, metody zvládání stresu a snaha řešit jeho osobní problémy, jež byly zdrojem konfliktů –, se cítil o devadesát procent lépe a mohl se vrátit do zaměstnání a pracovat na plný úvazek. Uběhl víc než rok a Matt je stále spokojený a šťastný, sehnal si novou, lepší práci a založil rodinu. Ze své zkušenosti mohu potvrdit, že k vyřešení těchto symptomů stačí ve většině případů změnit životní styl.

CHRONICKÝ ÚNAVOVÝ SYNDROM

Chronický únavový syndrom (CFS) je znám také pod pojmem ME neboli myalgická encefalomyelitida. Myalgie znamená bolest svalstva a encefalomyelitida zánět mozkových blan a míchy. Profesionální lékaři dnes tento termín příliš nepoužívají, protože o zánětu mozkových blan a míchy nemáme žádné důkazy.

Odhaduje se, že ve Spojeném království trpí chronickým únavovým syndromem 250 000 lidí.11 Běžnější bývá u žen a obvykle se rozvine mezi dvacítkou a čtyřicítkou. Jeho přesná příčina je neznámá, podobně jako v případě fibromyalgie. Mezi navrhovanými příčinami je virová infekce, porucha imunitního systému, hormonální nerovnováha nebo stres a emoční trauma. Někteří odborníci zastávají názor, že náchylnost k CFS může způsobovat genetika.

Symptomy jsou proměnlivé a početné, ale hlavním příznakem je trvalá únava, která trpícího postihuje fyzicky i mentálně. Pohyb a cvičení mohou únavu ještě zhoršit; zpravidla se dostaví za několik hodin po cvičení nebo druhý den. Lidé se závažným CFS svádějí těžký boj, aby mohli vykonávat i tak běžné denní činnosti, jako je mytí a oblékání. Další příznaky zahrnují bolesti svalstva a kloubů, bolení hlavy, poruchy krátkodobé paměti a koncentrace, bolesti žaludku (syndrom dráždivého tračníku), bolení v krku, špatný spánek, psychické potíže jako deprese, podrážděnost a záchvaty paniky, bolestivé lymfatické uzliny a také citlivost či intoleranci, pokud jde o světlo, hlasité zvuky, alkohol a určité potraviny. Mezi méně obvyklé symptomy patří závratě, nadměrné pocení, nedostatečná regulace tělesné teploty a poruchy rovnováhy.

Stanovení diagnózy CFS trvá dlouho, neboť nejdřív je nutné vyloučit nemoci s podobnými příznaky. Při krevních zkouškách musí lékaři eliminovat například chudokrevnost, poruchu štítné žlázy, jaterní a ledvinové potíže. Rovněž deprese umí někdy napodobit příznaky chronického únavového syndromu.

Národní institut pro zdraví a prvotřídní péči (NICE) vydal v roce 2007 směrnici v tom smyslu, že lékaři by měli zvažovat diagnózu CFS, pokud pacient trpí únavou a platí následující kritéria:

• je to nový problém nebo měl jasně zřetelný počátek. To znamená, že se nejedná o celoživotní problém

• je trvalého rázu nebo se periodicky vrací

• nelze ho vysvětlit jinými zdravotními poruchami

• výrazně omezuje objem činností, kterých je člověk schopen

• po fyzické aktivitě se postižený cítí hůř

Pacient by měl současně vykazovat jeden nebo více následujících příznaků:

• poruchy spánku či nespavost

• bolesti svalstva či kloubů nezánětlivého charakteru

• bolení hlavy

• bolestivé lymfatické uzliny, aniž by byly zvětšené

• bolení v krku

• špatná mentální funkce, potíže s přemýšlením

• po fyzické či mentální námaze se symptomy zhoršují

• člověk se necítí dobře nebo má příznaky jako při chřipce

• závratě nebo žaludeční nevolnost

• zrychlené bušení srdce, pokud člověk netrpí srdeční nemocí

Chronický únavový syndrom lze tedy diagnostikovat až po vyloučení jiných chorob a poté, co výše uvedené příznaky trvají nejméně čtyři měsíce u dospělého a tři měsíce u dítěte.

Na CFS není žádný lék a léčba se zaměřuje na zmírnění příznaků.

ZVLÁDÁNÍ CHRONICKÉHO ÚNAVOVÉHO SYNDROMU

Níže uvádím některá z běžných doporučení pro pacienty, která se týkají zvládání CFS:

Kognitivní behaviorální terapie (CBT) si klade za cíl zmírnit vážnost příznaků a stres spojený s CFS, a sice metodou rozebrání problémů na menší části a rozbití negativního cyklu okolo myšlenek, pocitů, fyzických vjemů a činů.

Terapie stupňovaného cvičení (GET) je strukturovaný cvičební program, jenž postupně prodlužuje dobu, kdy je člověk schopen vykonávat fyzickou činnost. Cvičení zpravidla zahrnuje aktivity, jako je chůze nebo plavání. Stupňovanému cvičení s lidmi trpícími CFS se věnují zkušení specializovaní terapeuti. Snaží se u každého jedince určit základní úroveň pro cvičení a pak postupně prodlužují dobu, kdy člověk cvičí, a současně zvyšují intenzitu. Účelem tohoto cvičebního programu je vytyčování cílů, aby člověk věděl, že si může třeba zajít do obchodu nebo se 20 minut věnovat domácím pracím. Jejich realizace může trvat dlouho, nicméně důležité je striktně se řídit stupňovaným cvičebním plánem.

Řízení činnostizahrnuje stanovení individuálních cílů a postupné zvyšování úrovní aktivity způsobem, který je pro člověka zvladatelný. Terapeut může navrhnout, aby si jedinec vedl deník o svých současných aktivitách a periodách odpočinku, a mohl si tak pro sebe určit výchozí bod. Aktivity budou poté postupně zvyšovány, ale vždy záleží na tom, aby je člověk zvládal.

Medikaci je možné použít ke zmírnění příznaků CFS. Proti bolestem svalů a kloubů a bolení hlavy se nasazují analgetika. Pokud člověk trpí bolestí dlouhodobě, může mu lékař doporučit traumatologickou kliniku za účelem další léčby, jež obvykle zahrnuje medikaci plus alternativní terapie pro zvládání bolesti, jako je akupunktura, psychologická podpora anebo relaxační techniky. Antidepresiva užívají lidé s CFS, kteří se potýkají s depresemi nebo trpí bolestmi a nemohou spát. Běžně užívaný lék se nazývá amitriptylin, jde o standardní tricyklické antidepresivum, jehož vedlejší účinky však bývají pro řadu lidí nesnesitelné – sucho v puse, rozmazané vidění, závratě či ospalost. Antiemetika se podávají těm, kteří trpí žaludeční nevolností a zvracejí. Žádný konkrétní lék proti CFS neexistuje.

Mezi další doporučované „svépomocné“ techniky patří vyhýbání se stresu, pravidelná konzumace menších porcí jídla jako prevence nevolnosti a relaxace. Zároveň by si měl člověk hlídat, aby nespal moc dlouho nebo nepodřimoval během dne, protože tím se poruchy spánku určitě nezlepší.

Holistický přístup

Podobně jako v případě fibromyalgie bych s určením diagnózy nespěchala, dokud by můj klient neuskutečnil drastické změny životního stylu. Musely by zahrnovat změnu jídelníčku, vyhýbání se alkoholu, kouření, cukru a umělým sladidlům, nenásilné cvičení (jako je např. jóga nebo strečink), zvládání stresu dechovými cvičeními, pěstování bdělosti a další relaxační techniky. Zjistila jsem, že vysoké dávky vitamínů a minerálů, někdy podávané i nitrožilně, mohou nastartovat imunitní systém a zlepšit příznaky nemoci.

Rozhodně nepopírám, že příznaky, které člověk zažívá, jsou skutečné a zničující. Ovšem na rozdíl od konvenční medicíny také vím, že u většiny případů je způsobuje nějaká skrytá nerovnováha – ať už emocionální, fyzická, vitamínová či hormonální. Konvenční medicína, která pouze stanoví diagnózu a potom zvládá příznaky, se rozchází s integrativní medicínou v tom, že lékaři jako já pracují s klienty na odhalení nerovnováhy a jejím následném vyléčení; snažíme se příznaky vskutku odstranit, aby se klient opět mohl vrátit do normálního života a dobře fungovat. Skutečně dobrým začátkem je třítýdenní energetická očista (nastíněná v kapitole 9), protože ve většině případů může přispět ke zmírnění příznaků. Tato metoda ovšem vyžaduje spoustu tvrdé práce ze strany jedince a připouštím, že bývá velmi obtížná, dokonce může přivodit dočasné psychické strádání. Na druhé straně pokud se chcete cítit líp, totální nasazení a účast jsou vskutku nezbytné k tomu, aby proces mohl zdárně proběhnout. Ať si každý upřímně přizná, jestli mu to stojí za to, aby mohl vést plnohodnotný a zdravý život.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Jak zatočit s únavou.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.