Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Ivan Soukal, Ph.D., Mgr. Jan Draessler, Ph.D.

ZÁKLADNÍ BANKOVNÍ SLUŽBY A ASYMETRIE INFORMACÍ Z HLEDISKA SPOTŘEBITELE

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Kniha je monografie

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5730.. publikaci

Odborní recenzenti:
Prof. RNDr. Bohuslav Sekerka, CSc.
Prof. PhDr. Stanislav Polouček, CSc.

Vydání knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

Odpovědný redaktor Štěpán Böhm
Grafická úprava a sazba Milan Vokál
Počet stran 160
První vydání, 2014

Vytiskl Powerprint s.r.o.

© Grada Publishing, a.s., 2014
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-5465-9

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Milan Vokál

ISBN 978-80-247-9612-3 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-9613-0 (ve formátu EPUB)

O autorech

Ing. Ivan Soukal, Ph.D. (*1983)

Vystudoval na Fakultě informatiky a managementu Univerzity Hradec Králové, titul Ph.D. získal v roce 2012 na Fakultě informatiky a managementu UHK v oblasti informační a znalostní management. V současnosti působí na katedře ekonomie Fakulty informatiky a managementu UHK a na katedře filozofie a společenských věd Filozofické fakulty UHK. Ve své vědecké publikační činnosti se zaměřuje především na základní bankovní služby, asymetrii informací a další otázky v bankovnictví. Dále se angažuje v projektech zlepšujících postavení spotřebitelů a finanční gramotnost, a to jako navrhovatel a manažer projektu ESF OPVK, jako externí analytik bankovnipoplatky.com a také jako tvůrce a lektor kurzů v projektu klientské edukace Era, a.s., pro oblast východních Čech.

Mgr. Jan Draessler, Ph.D. (*1971)

Vystudoval učitelství matematiky a fyziky na Pedagogické fakultě Univerzity Hradec Králové (dříve VŠP), titul Ph.D. získal v roce 2005 na Přírodovědecké fakultě Univerzity Palackého v Olomouci v oblasti matematické analýzy. V současnosti působí na katedře Informatiky a kvantitativních metod na Fakultě informatiky a managementu UHK. Publikační činnost autora za několik posledních let se týkala zejména analýzy spotřebitelských modelů a vytváření matematických a statistických modelů v oblasti základních bankovních služeb. Dále se externě podílel na analýzách zpracovávaných pro server bankovnipoplatky.com, participoval na několika projektech financovaných z ESF zaměřených zejména na další vzdělávání dospělých v pozicích projektového manažera i v odborných pozicích.

Předmluva

Tato odborná monografie je určena odborné veřejnosti z akademických, bankovních a legislativních kruhů se zájmem o problematiku retailových základních bankovních služeb.

Ohledně vzniku monografie je třeba vyjádřit dík nejen našim kolegům, ale hlavně našim rodinám a blízkým za celkovou podporu, která nám umožnila věnovat se této publikaci. Uznání náleží též Ing. Patriku Nacherovi za několikaletou oboustranně přínosnou spolupráci s jeho portálem bankovnipoplatky.com a za jeho dlouhodobý zájem o oblast ochrany spotřebitele. Poděkování náleží také oběma recenzentům publikace, kterými jsou prof. RNDr. Bohuslav Sekerka, CSc., a prof. PhDr. Stanislav Polouček, CSc. Oba svými názory a oponenturou přispěli již dříve k disertační práci autora, na kterou tato publikace volně navazuje. Z řad spolupracovníků chceme poděkovat kolegyni Ing. Martině Hedvičákové, Ph.D., a studentovi Martinu Kašparovi za dlouhodobou spolupráci na pomocných výpočtech a úpravách surových dat v rámci kooperace s bankovnipoplatky.com. V neposlední řadě chceme ocenit i spolupráci s nakladatelstvím Grada, především s Ing. Kateřinou Drongovou, šéfredaktorkou redakce Ekonomie a podnikání, dále odborné redaktorce Zuzaně Böhmové a grafikovi Milanu Vokálovi. Děkujeme za vstřícný, konstruktivní přístup a za přínosné náměty k formální i věcné stránce publikace.

Vydání publikace bylo podpořeno z účelové podpory na specifický vysokoškolský výzkum Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy České republiky alokované Univerzitě Hradec Králové, Fakultě informatiky a managementu, projektové číslo 2111, v roce 2014. Autoři se na tvorbě podíleli ve druhé a čtvrté kapitole. První a třetí zpracoval Ing. Ivan Soukal, PhD.

Autoři V Hradci Králové

Cíl

Cíl této publikace vychází z několikaletého výzkumu a působení v oblasti základních bankovních služeb. Tato monografie je úzce zacílena na asymetrii informací v prostředí trhu základních bankovních služeb se zaměřením na stranu poptávky. Cílem je vymezení problému asymetrické informace, jeho prokázání v prostředí cílového trhu na základě rešerše i vlastních empirických šetření a návrh řešení problému platného pro vnitřní trh Evropské Unie. Problém asymetrické informace je vědeckou veřejností zkoumán v různých částech finančního systému, ale námi zkoumaný trh je doposud opomíjen, což prokazuje i nižší počet záznamů ve vědeckých databázích Web of Knowledge a Scopus zaměřených na tuto oblast. Proto je publikace svým zaměřením ojedinělá a originální.

Problematika základních bankovních služeb je velmi široká. Publikace sleduje pouze jasně vymezený problém z hlediska spotřebitele, nikoliv banky, jejího řízení či tvorby produktového portfolia.

Metodika

Metodika, jakožto souhrn metod použitých v textu, se odvíjí od základních cílů celé publikace, tj. analyzovat aktuální problematiku asymetrie informací v oblasti využívání RBCS účtů. Těžiště této práce se nachází v oborech ekonomie, statistika a teorie pravděpodobnosti. Dále využívá i ostatních ve vědě užívaných obecných metod, především párových logických metod (analýza – syntéza, abstrakce – konkretizace, indukce – dedukce), komparaci a deskripci.

Analýza je uplatněna především v kapitolách s vlastním empirickým šetřením na více než 20 000 individuálních záznamech a stala se základem pro následná zobecnění. Podstatou analýzy je identifikace a deskripce chování respondentů jakožto spotřebitelů. Syntéza se uplatní především v závěrečné kapitole, kde je na základě předchozích zjištění koncipováno řešení zkoumaného problému. Abstrakce má velký význam především v částech řešících model segmentace populace podle vypočtených vzorců užívání RCBS a také v částech řešících modelování ceny. Významnou roli v práci zastává také indukce, především v souvislosti s užitím a interpretací výsledků empirických metod. Z dalších metod je užita též analogie, především v předposlední podkapitole zaměřené na tržní řešení problému, kde je základní myšlenka řešení odvozena od úspěšné redukce asymetrie informací na úvěrovém trhu. Významnou je též komparace, která je užívána průběžně v rámci celé publikace, především v závěrečné podkapitole.

V rámci publikace je užito několik technik. Použité techniky byly implementovány v softwaru IBM PASW 18 (dříve SPSS) a MS Excel 2010. V rámci této analýzy jsou, kromě validace a verifikace surových dat, použity následující techniky:

■transformace – logaritmická transformace proměnných;

■metoda hlavních komponent – ošetření multikolinearity vícerozměrných dat;

■dvoukroková shluková analýza – modifikovaná hierarchická metoda pro segmentaci velkého objemu vícerozměrných dat;

■testování statistických hypotéz a intervaly spolehlivosti – MANOVA, ANOVA, test chi-kvadrát nezávislosti v kontingenční tabulce, interval spolehlivosti za předpokladu normálního rozdělení.

Po obsahové i formální stránce monografická publikace respektuje zásady obvyklé pro vědecké práce. Stať se skládá ze čtyř kapitol zarámovaných do úvodních a závěrečných součástí. Pro převzaté myšlenky a zjištění je citován jejich původ. Zdroje jsou v abecedním řazení uvedeny v seznamu literatury dle normy ČSN ISO 690 a 690–2. V textu publikace lze nalézt odkazy na seznam použité literatury a poznámkový aparát. Na závěr je uveden souhrn v českém a anglickém jazyce. Součástí publikace je seznam literatury, obrázků, tabulek a zkratek. Publikace je zakončena rejstříkem pojmů.

Seznam použitých zkratek

AT

Rakousko

ATM

bankomat (automated teller machine)

BE

Belgie

BG

Bulharsko

CADS

syndrom nedostatku spotřebitelského zájmu (consumer attention deficit syndrome)

CEPS

Centre for European Policy Studies

CPI

index spotřebitelských cen (consumer price index)

CY

Kypr

ČNB

Česká národní banka

ČOI

Česká obchodní inspekce

ČSOB

Československá obchodní banka, a.s.

DE

Německo

DK

Dánsko

EBA

Evropský orgán pro bankovnictví (European Banking Authority)

EBIC

Výbor evropského bankovního průmyslu (European Banking Industry Committee)

EC DG C

Komise Evropských společenství – Generální ředitelství pro konkurenci (European Commission Directorate-General for Competition)

EC DG HCP

Komise Evropských společenství – Generální ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele (European Commission Directorate-General for Health and Consumers Protection)

EC DG IMS

Komise Evropských společenství – Generální ředitelství pro vnitřní trh a služby (European Commission Directorate-General for Internal Market and Services)

ECB

Evropská centrální banka (European Central Bank)

EE

Estonsko

EHP

Evropský hospodářský prostor

Era

Era, a.s. (původně Poštovní spořitelna, a.s.)

ES

Španělsko

EU

Evropská Unie

FI

Finsko

FR

Francie

GEMB

General Electric Money Bank, a.s.

GR

Řecko

HHI

Herfindahl-Hirschmanův index

HU

Maďarsko

HW

hardware

ICT

informační a komunikační technologie (information and communication technologies)

IE

Irsko

IPB

Investiční a poštovní banka

IT

Itálie

JPÚ

jednorázový příkaz k úhradě

KB

Komerční banka, a.s.

KES

Komise evropského společenství

LBBW

Landesbank Baden-Württenberg, a.s.

LT

Lotyšsko

LU

Lucembursko

LV

Litva

MT

Malta

NL

Nizozemí

PL

Polsko

POS

platba u obchodníka (point of sale)

PT

Portugalsko

RCBS

retailové základní bankovní služby (retail core baking services)

RFB

Raiffeisenbank, a.s.

RO

Rumunsko

RPSN

roční procentní sazba nákladů

SE

Švédsko

SEPA

jednotná oblast pro platby v eurech (single euro payments area)

SI

Slovinsko

SIM

SIM karta (subscriber identity module)

SIPO

soustředěné inkaso plateb obyvatelstva

SK

Slovensko

SMS

služba krátkých textových zpráv (short message service)

SW

software

TPÚ

trvalý příkaz k úhradě

UCB

UniCredit Bank, a.s.

UK

Velká Británie

VB

Volksbank, a.s.

VÚB

Všeobecná úverová banka, a.s.

Úvod

Základní maloobchodní bankovní služby jsou nepostradatelnou součástí dnešního ekonomického života prakticky celé dospělé populace Evropské unie. Přesto je na tomto důležitém trhu přítomna jedna ze základních tržních nedokonalostí, a to ve větší míře, než by měla být – asymetrie informací. Tento termín popisuje stav, kdy jedna strana trhu má více informací než strana druhá, která pak nese negativní ekonomické důsledky této nerovnováhy. Tato odborná publikace si klade za cíl identifikaci, prokázání a návrh řešení právě tohoto problému jak na území České republiky, tak i EU.

Monografie vychází z více než sedmiletého vlastního soustavného zájmu o danou problematiku a též z tvorby analýz v rámci spolupráce s portálem bankovnipoplatky.com. Tato iniciativa původně vznikla pro vyjádření nesouhlasu s poplatkovou politikou bank na platebních účtech, které jsou produktem zahrnujícím v sobě každodenní základní bankovní služby pro fyzické osoby (RCBS). Publikace je sice zaměřena především na spotřebitele, přesto i z hlediska banky jsou platební účty klíčové jakožto vstupní produkt pro kontakt se spotřebitelem a také jako jeden ze základních zdrojů téměř bezrizikového zisku.

Třetí stranu, či tržní rámec, tvoří legislativa, která významným způsobem zasahuje do tohoto trhu. Publikace vychází spolu se Směrnicí o transparentnosti a porovnatelnosti poplatků souvisejících s platebními účty, změně platebního účtu a přístupu k platebním účtům se základními prvky. Ta bude do dvou let implementována na národní úrovni Evropské unie, kam přinese několik zásadních změn, které průběžně v textu analyzujeme a komentujeme.

První kapitola se věnuje základní charakteristice problematiky RCBS. Nejaktuálnější částí je rozbor povinně nabízeného platebního účtu se základními prvky, který bude nově zařazen do portfolií vybraných poskytovatelů RCBS v EU. Těžištěm kapitoly je výsledek několikaletého empirického marketingového šetření zaměřeného na chování spotřebitele obsahující více než 20 000 reálných individuálních uživatelských profilů. Na základě shlukové analýzy vytváříme modelové spotřebitelské profily jakožto základ budoucího zkoumání a zároveň sledujeme vývoj spotřebitelského chování v České republice pro elektronicky ovládané účty.

Druhá kapitola se věnuje nejprve problému asymetrické informace o ceně z pohledu ekonomické teorie. Řešeny jsou oba základní negativní jevy vyvstávající z asymetrické informace – adverzní výběr a morální hazard. Adverznímu výběru se následně věnujeme i ve vlastním šetření na více než 9000 spotřebitelích. Následně je řešena otázka konstrukce ceny RCBS, což je později jádrem navrženého řešení. Dále kapitola pokračuje v identifikaci a analýze asymetrické informace na základě studií Evropské unie.

Třetí kapitola provádí deskripci a hodnocení dosavadních snah o řešení problému asymetrické informace na národní i evropské úrovni. Čtvrtá kapitola je těžištěm textu a zároveň naplněním poslední části cíle. Tam, na základě empirických poznatků, teoretických východisek a dosavadních úspěchů i selhání, navrhujeme vlastní postup pro výrazné zmírnění asymetrické informace cílového trhu. Představujeme dva směry řešení, resp. nástroje, každý vhodný pro jiný typ spotřebitele a jiné podmínky.

1Maloobchodní základní bankovní služby v Evropské unii

Před samotnou analýzou a řešením prostřednictvím šetření v oblasti RCBS provedeme její vymezení. Jak již předeslal úvod, tak RCBS jsou každodenní služby spojené primárně s platebními službami dostupnými skrze produkt platební účet. Platební účet se nijak neliší od zažitého termínu běžný účet. Jak věcný, tak i právní rozdíl mezi běžným a vkladovým účtem se v praxi smazal, a tak jak nový občanský zákoník, tak i zákon o platebním styku řeší pouze platební účet a účty ostatní. Konkrétně se tedy platebním účtem rozumí účet, který slouží k provádění platebních transakcí – primárně vložení, výběr a převod peněžních prostředků^1. Tento účet spotřebiteli nabízí poskytovatelé platebních služeb, kteří jsou k tomu oprávněni zákonem o platebním styku. Pro potřeby publikace se jimi rozumí banky a družstevní záložny (spořitelní družstva) s příslušnou licencí.

1.1Charakteristika na základě služeb

Pro taxativní vymezení základních bankovních služeb není jen problémem, co lze považovat za základní a co již nikoliv, ale nachází se zde také problém geografických tržních odlišností. Mezitím co ve Francii, na Kypru a na Maltě jsou šeky velmi oblíbeným a i dnes často užívaným nástrojem, tak Německo či střední Evropa berou šeky spíše jako raritu pro velmi specifické užití, třeba ve formě cestovního šeku. Podobně je v České republice unikátním produktem SIPO. Je pravda, že inkasní platby jsou v EU běžné a např. v Německu či Španělsku rozšířené i výrazně více, než je tomu v České republice. Jenže tamní poštovní instituce neposkytují podobně spolehlivý a masově užívaný mechanismus poolingu, jakým je SIPO.

Dalším problémem je otázka eurozóny a zbytku EHP. Díky SEPA projektu je totiž v eurozóně přeshraniční platba pro spotřebitele něčím jiným než pro spotřebitele vně eurozóny. Ve vymezení tyto lokální zvláštnosti nebudou brány v úvahu a budou řešeny pouze instrumenty a produkty, které lze v rámci EHP považovat za základní. Na závěr je ještě nutné zdůraznit, že řešené platební účty (dále pouze jako účet) jsou retailovou službou a spotřebitelem je tedy fyzická osoba používající účet na nepodnikatelské účely.

Otázkou zůstává, co lze považovat za základní službu. K dispozici je několik vodítek včetně zákonných norem a studií. Taxativní vymezení, které bude v publikaci použito, vychází z průniku studií [Capgemini, 2009; Van Dijk, 2009] a především norem [Slovensko, 2010; Evropský parlament, 2014]2. Otázka, proč je nutné zákonné normy doplňovat i studiemi, je zodpověditelná relativně snadno – zmíněné normy nejsou dostatečně detailní jako šetření [Van Dijk, 2009]. Přesto je možné, že při pozdější implementaci normy [Evropský parlament, 2014] na národních úrovních dojde ke zpřesnění.

Tab. 1Tematicky uspořádaný výčet základních služeb na platebním účtu, vlastní zpracování.

Účet

Otevření, vedení, zrušení účtu

Zřízení, správa a zrušení platebního účtu poskytovatelem. Těmito pojmy jsou míněny úkony vyplývající především z občanského zákoníku^3.

Výpisy z účtu

Informování majitele účtu o stavu a transakcích na účtu minimálně jednou měsíčně, dohodnutým způsobem a tak, aby příjemce mohl tyto informace ukládat a kopírovat v nezměněném stavu.

Výběr a vklad na účet na pobočce

Transakce přijetí nebo vydání měny, na kterou zní účet, prostřednictvím přepážky nebo pomocí terminálu^4.

Přístup k přímému bankovnictví

Umožnění registrace, poskytnutí přihlašovacích údajů a možnost užívání systému elektronického bankovnictví k provádění platebních transakcí, zjištění zůstatku a jiné podmíněné ovládání platebního účtu za užití prostředků dálkové komunikace^5.

Karta

Vydání první karty a vedení

Předání debetní karty k užívání ve spojení s platebním účtem, možnost aktivace, pravidelné obměny z důvodu exspirace.

Zablokování karty

Zrušení možnosti provádět vydanou debetní kartou platby na žádost majitele účtu.

Výběr a vklad kartou

Transakce výběru nebo vkladu hotovosti ve prospěch platebního účtu majitele karty prostřednictvím terminálu^4.

Platba kartou

Platební transakce prostřednictvím platebního terminálu obchodníka nebo online platba.

Bankovní převod

Příchozí platba

Převod peněžních prostředků v rámci jednorázové transakce ve prospěch platebního účtu.

Zřízení, provedení služby jednorázová platební úhrada

Přijetí zadání platební služby připisující částku na platební účet příjemce prostřednictvím platební transakce z platebního účtu plátce na základě pokynů plátce. Dále převod peněžních prostředků na základě pokynů plátce poskytovatelem platebních služeb, u něhož má plátce veden platební účet.

Zřízení, provedení, změna a zrušení služby trvalá platební úhrada

Přijetí zadání platební služby, která v pravidelných intervalech připisuje částky na platební účet příjemce prostřednictvím řady platebních transakcí z platebního účtu plátce. Dále převod peněžních prostředků provedený na základě pokynů plátce poskytovatelem platebních služeb, u něhož má plátce veden platební účet, úprava obligatorních nebo fakultativních údajů pro provedení převodu peněžních prostředků a ukončení provádění převodu.

Zřízení, provedení, změna a zrušení služby inkaso

Přijetí zadání platební služby odepisující určitou částku z platebního účtu plátce, při níž podnět k platební transakci dává příjemce na základě předchozího souhlasu plátce. Dále převod peněžních prostředků na základě pokynů plátce poskytovatelem platebních služeb, u něhož má plátce veden platební účet, úprava obligatorních nebo fakultativních údajů pro provedení převodu peněžních prostředků a ukončení provádění převodu.

Z výčtu výše je evidentní, že základní bankovní služby zahrnují pouze služby platebního účtu. Tedy mimo jiné účtu bez produktů úvěrové služby (povolené přečerpání, revolvingový úvěr ke kreditní kartě), pojišťovnictví (cestovní pojištění, pojištění karet) a dalších produktů, které se především v rámci balíčku k platebnímu účtu váží.

Dále jsou k diskusi výběr a vklad na účet na pobočce. To je problematickou otázkou především pro nízkonákladové internetově orientované banky, kterých je nejen na trhu v České republice více. Tyto banky hotovostní pobočky obvykle nemají a jedná se spíše o kamenné pobočky finančního poradenství, případně konstantní místa ve velmi nízkonákladové formě často umístěné v obchodních centrech (např. Zuno zóny, ING kiosky, mKiosky, Equa kiosky). Vzhledem k tomu je tento úkon realizován alternativně. Vklad na účet může být realizován pomocí poštovní služby^6, kde příjemcem platby je daná banka, resp. účet odesilatele poukázky. Výběr hotovosti na pobočce potom bývá realizován službou cash-advance u smluvních partnerů, stačí mít pro tuto službu debetní nebo kreditní kartu.

Tyto metody jsou sice funkčně plnohodnotné, ale rozhodně ne ekvivalentní cenou, kdy jejich zpoplatnění je podstatně vyšší než konvenční postup. Závěrečná otázka ke zpřesnění se týká velmi problematické otázky přeshraničního pohybu. Ta bude komentována v následující podkapitole spolu s novinkou na unijním RCBS trhu.

1.2Povinný základní bankovní účet

Platební účty v EU čeká zajímavá novinka – povinnost poskytovat základní bankovní účet. Tento účet se také často v dokumentech EU označuje jako platební účet se základními prvky. Koncept vychází z nejnovější legislativy EU [Evropský parlament, 2014] a je nekonvenčním a do určité míry kontroverzním zásahem do produktového portfolia nejen bank. Mezi poskytovatele tohoto účtu totiž potenciálně mohou patřit i další subjekty, které spadají pod tzv. úvěrové instituce. To je podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet. Přesto existuje pouze jedna málo pravděpodobná varianta^7, kdy by musela nabízet tento produkt vedle bank např. i spořitelní družstva. Na reálnou podobu a první reálné výsledky bude nutné počkat minimálně dva roky, které jsou lhůtou pro implementaci do národních norem. Nyní bude shrnuto, jak se myšlenka základního účtu vyvíjela, a následně jsou představeny jednotlivé charakteristiky – rozsah služeb, cena za produkt, povinnost poskytování a další.

V roce 2006 byla na základě Bílé knihy^8 ustanovena expertní skupina, která se měla primárně zaměřit na problém transparentnosti cen a možnosti změnit bankovní účet. Mezi závěry zmíněné skupiny o rok později byla i zmínka řešící otázku, že v moderní době je nemožné participovat na ekonomicko-sociální dění bez přístupu k bankovnímu účtu. Tehdy členové expertní skupiny z řad orgánů ochrany spotřebitele a akademické sféry zmiňují právo mít základní bankovní účet mimo jiné jako nástroj prevence socio-ekonomické exkluze [Expertní skupina, 2007, s. 37–39]. Tato myšlenka zůstala nosnou až do samotného finálního návrhu normy [Evropský parlament, 2014].

Dalším významným milníkem byla studie přinášející přesnější charakteristiky zamýšleného produktu (platební účet bez možnosti povoleného přečerpání či jiné úvěrové služby, viz [CSES, 2010, s. 5]) a cost-benefit analýzu [CSES 2010, s. 37–55]. Hlavním motivem byla potenciální průměrná roční úspora 315 eur na cílového spotřebitele. Těch zpráva v EU identifikuje 11,5–18 milionů ve faktoru potenciální sociální exkluze a k tomu dalších 12 milionů v zemích EU s nízkou tzv. zabankovaností. Prostým pronásobením se přínos pohybuje kolem 9,5 miliard eur ročně. Na straně bank je počítáno s čistým ziskem pro bankovní sektor mezi 115–180 miliony eur, kdy poplatkovou ztrátu z hotovostních operací má nahradit výnos z vyšší penetrace trhu.

Budoucí směřování dále určilo 5 scénářů možných řešení, kdy nejvyšší účinnosti dosahuje scénář podepřený směrnicí závaznou pro EHP. Přesto bylo nejprve zvoleno doporučení [Evropská komise, 2011] jako testovací balónek. Jeho text je později použit jako základ již zmiňované čerstvě platné směrnice. Toto doporučení se ale lišilo od finální úpravy v jedné podstatné věci – neřeší domácí a přeshraniční transakce, jakožto pravděpodobně nejspornější část celého projektu základního bankovního účtu.

Na základě stížností, kdy se při zřizování platebního účtu spotřebitel setkal s obtížemi kvůli tomu, že v členském státě, v němž se nachází poskytovatel služeb, neměl stálou adresu, byl problém zahrnut i mezi doporučení v Aktu o jednotném trhu II. Tím byla oficiálně oznámena snaha o použití silnějšího legislativního nástroje – směrnice. Následný návrh již obsahuje přesnější vymezení včetně povinností jednotlivých stran [Evropský parlament, 2013, s. 32–34], včetně kontroverzního přeshraničního platebního styku a možnosti nařídit zařazení tohoto produktu do retailového portfolia vybrané banky. Návrh doznal pouze několika změn, a tak je finální úprava [Evropský parlament, 2014] obsahově velmi podobná.

Ohledně služeb základní bankovní účet či platební účet se základními prvky musí být spotřebiteli poskytnuto:

■otevření, vedení a zrušení účtu;

■služby umožňující ukládání peněžních prostředků na platební účet;

■služby umožňující v Unii:

•výběry hotovosti z platebního účtu u bankovní přepážky nebo pomocí bankomatu (zkratkou ATM);

•inkaso;

•platební transakce uskutečňované platební kartou, včetně online plateb;

•úhrady, včetně trvalých příkazů, zadané na terminálech, u přepážek a v systému internetového bankovnictví poskytovatele platebních služeb.

Co se týče platebních služeb jakožto typů instrumentů, tak je poskytováno vše, co je nutné pro běžné socio-ekonomické funkce v dnešní společnosti. Ve výčtu chybí doplňkové či balíčkové služby a později je i explicitně zakázáno účet podmiňovat jinou službou – ta by mohla přirozeně nahrazovat poplatkovou ztrátu za základní služby. To podstatné je ale v části vymezující geograficky oblast použitelnosti plateb a ATM. Právě přidání části „…služby umožňující v Unii“ [Evropský parlament, 2014, č. 17 b.1d] dělá z tohoto nového produktu zajímavý experiment. Prakticky ve všech ekonomicky zaměřených normách EU je zdůrazňována myšlenka a termín společného či vnitřního trhu. I přes velké pokroky se v některých oblastech tento trh jeví jako roztříštěný a RCBS do této skupiny patří také a v úvodu to i tato směrnice zdůrazňuje. Je proto přirozenou snahou EU konstruovat své normy k podpoře vnitřního trhu směrem ke smazávání hranic mezi národními trhy.

Je ale otázka, zda by měl pohled na trh vycházet z toho, co je cílem, či z toho, jaká je skutečnost. V ní je dominantní zmíněná roztříštěnost, která je zřejmá nejen v podílu vnitrostátních a přeshraničních plateb, ale ještě markantnější je v přeshraničním otevírání platebních účtů. Jak uvádí šetření [TNS Opinion, 2011a, s. 31], tak je průměr EU v přeshraničním otevření platebního účtu lehce pod 3 %. Česká republika dosáhla výsledku 2 %, podobně jako ostatní země mimo eurozónu. Při podrobnějším zkoumání výsledků se navíc ukáže, že nejvyšší četnost má tento jev u mladých stále studujících respondentů – jinými slovy nejvýznamnější podíl na této hodnotě mají studenti v rámci různých mezinárodních projektů studijní výměny (např. Erasmus).

Propojenost, resp. funkčnost vnitřního trhu, se může zobrazit i pomocí počtu přeshraničních plateb, ale vzhledem k projektu SEPA je situace uvnitř a vně eurozóny značně rozdílná. V rámci eurozóny není v SEPA režimu rozdíl mezi domácí a přeshraniční platbou. Pro země mimo je rozdíl přinejmenším ve spotřebitelském pohledu, tedy v nákladech^9. Podobně při platbě z eurozóny do země EU nepoužívající euro. I z tohoto důvodu je většina přeshraničních nákupů prostřednictvím internetu spotřebiteli řešena přes poskytovatele karetních služeb nebo virtuální platební společnosti jako PayPal, Skrill apod. I po v bankovních kruzích často zmiňovaném termínu 31. 10. 2016 bude situace bez znatelné změny. Toto datum je totiž pouze termínem pro platby v eurech do EHP, od kterého budou muset plnit všechny podmínky pro platební styk režimu SEPA. Vzhledem k dostatečnému rozsahu nabídky SEPA plateb ze strany bank se tedy nezmění nic zásadního.

Principiálně je tudíž v rámci EU správné považovat za součást RCBS provádění platebních transakcí uvnitř celé EU, nikoliv pouze vnitrostátně. Přesto má tento princip reálný význam pouze maximálně v rámci plateb v eurozóně a ostatní platby jsou věcně stále zamrzlé na národních úrovních. Zařazení a zdůraznění plateb po EU, jakožto základní charakteristika tohoto účtu, tak pravděpodobně způsobí výrazně vyšší náklady na takový účet. Při velmi výhodných podmínkách by totiž hrozilo přirozené využití spotřebiteli, kteří mají k riziku sociální exkluze či diskriminace hodně daleko – běžný spotřebitel, který platí do EU a cestuje po ní.

Přesto je nutné zmínit, že zde existuje pojistka. Poskytovatel může před otevřením platebního účtu se základními prvky ověřit, zda má spotřebitel platební účet u jiného domácího poskytovatele. Turistika za levným europlatebním účtem tedy závisí na efektivnosti tohoto ověření, protože ve směrnici zmíněné čestné prohlášení^10 nemá konkrétně v České republice příliš velký význam. Otázku, zda poskytovatel může poskytnout jiné bance sice limitovanou, ale přesto informaci o finančním produktu spotřebitele, by mohlo řešit zplnomocnění ze strany spotřebitele, které by nově muselo být zařazeno do smluv při otevírání účtu či dodatkem u účtů stávajících^11. Jinak by mohlo být porušeno bankovní tajemství. Tuto část neřeší směrnice [Evropský parlament, 2014] vůbec a jedná se tedy pouze o odhad budoucího vývoje.

Poskytování základního účtu je další velice zajímavou charakteristikou. Zde byla stanovena povinnost členské země zajistit dostatečný počet poskytovatelů, dokonce je zde i možnost plošného nařízení poskytování. Explicitně je přitom zmíněno, aby tento účet nebyl nabízen pouze bankami poskytujícími obsluhu účtů výhradně elektronicky. V průvodním textu směrnice je zmíněna i povinnost vzít v úvahu pobočkovou síť. Z toho vyplývá, že minimálně pro tři nejvýznamnější banky (ČS, KB, ČSOB) bude nařízeno, aby tento účet začaly nabízet. Případně mohou být po drobných úpravách užity stávající produkty, jako nedávno představený iÚčet od ČS. Přesto tento ani ostatní účty této skupiny neplní základní myšlenku tohoto produktu, tj. nabídnout nízkonákladový/nízkoprahový účet, který by efektivně bránil socio-ekonomické exkluzi. Bohužel se nedá předpokládat, že by tyto banky měly podobnou ambici. Takto ohrožená klientela, především na straně ČSOB, není cílovým segmentem. Pro ČSOB lze uvažovat o využití značky a sítě Era. Bylo by mimořádně zajímavé, kdyby stát začal nejvýznamnějším bankám nařizovat poskytnutí nízkoprahového účtu. Doposud totiž zmíněné tři banky poskytovaly účty charakteristické mnoha aspekty, ovšem žádným z nich není nízkonákladovost. To je podloženo nejen všeobecným povědomím, ale i vlastními pravidelnými výpočty^12. Možná tedy bude ČSOB poprvé litovat, že díky tehdejšímu ministrovi financí P. Mertlíkovi nestandardně získala téměř kompletní retail (včetně pobočkové sítě) IPB, čímž se z ní stal plnohodnotný člen zmíněné skupiny.

Ohledně nákladů na účet je nařízeno, aby poskytovatelé nabízeli služby bezplatně, nebo za přiměřený poplatek. Tomu má být základem průměrná výše poplatků účtovaných poskytovateli v daném členském státě. Takové vymezení je ovšem velmi vágní a může být chápáno více způsoby. Má se jednat o vážený průměr dle počtu spotřebitelů jednotlivých bank či účtů? Alternativně jde pouze o prostý průměr na základě sazebníků a vyčíslení nákladů určitého typického spotřebitele, či ještě jednodušeji pouhé převzetí hodnoty na základě statistiky placených poplatků^13? Jak potom ale zohlednit balíčkové^14 účty, kde je problém ceny komplikován nejen reálným užíváním, ale především volbou nastavení balíčku. Pokud nedojde v implementaci na úrovni členských států ke zpřesnění vágního vymezení nákladů, je možné, že banky schválně využijí možnosti účtovat vyšší poplatky, než odpovídá myšlence nízkoprahového účtu. Tím by legálně projekt sabotovaly. Tato strategie již totiž byla nedávno velmi úspěšně použita na Slovensku^15. Na straně druhé je zde implicitní doporučení samotné směrnice. Ta totiž vyzývá ke zvážení, aby tento druh účtu byl beznákladový. S cílem podpořit zranitelné spotřebitele bez bankovního účtu tedy mohou členské státy stanovit, aby byly těmto spotřebitelům účty nabízeny bezplatně v obvyklém rozsahu služeb dle lokálních tržních zvyklostí^16.

Další charakteristikou tohoto platebního účtu je zákaz diskriminace. Jeho otevření nesmí být spotřebiteli legálně pobývajícímu v EU zamítnuto z důvodu diskriminace, jmenovitě státní příslušnosti nebo místa bydliště. Tato definice je mnohem širší, než by se mohlo zdát. Zahrnuje totiž nejen např. studenty na studijních pobytech v zahraničí, ale též uprchlíky žádající o azyl v členské zemi.

Celkově tento projekt působí rozporuplně a jsou k němu výhrady. Předně je nutné zmínit, že užitá metodika cost-benefit výpočtu [CSES, 2010, s. 81], dle našeho názoru, nacenila náklady na neelektronické operace příliš vysoko. Příkladem je započítaný náklad spotřebitele na šekové a hotovostní operace ve výši 120 eur ročně, což je vzhledem k lokálnosti užívání šeků zkreslující údaj. O něco méně problematicky působí částka slev či úspor spotřebitelů z možnosti placení nákupů elektronicky, přesto je též, dle našeho názoru, příliš vysoká. Její výpočet je navíc nejasný. Jak moc byly tyto hodnoty pro EP rozhodující, lze zpětně jen těžko zjistit. Přesto minimálně na straně přínosů nebyla cost-benefit analýza s vysokou pravděpodobností adekvátně střízlivá, jak by bylo vhodné. V určité kritice je možno pokračovat, kdy Česká republika byla ve zprávě [TNS Opinion & Social, 2011a, s. 81] mimo jiné zmíněna i faktem, že ČNB dovoluje bankám volit klienty na základě svého business plánu – tedy dodatečná, tentokrát pseudohrozba, sociálním vyloučením, která nevychází z dostatečné znalosti trhu.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Základní bankovní služby a asymetrie informací z hlediska spotřebitele.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.