Chemická směrnice

REACH

Sborník textů

Karel Bláha, Ladislav Novák, Jan Zahradil

Vladimír Železný, Doug Bandow, Jim Peron

Angela Logomasini, Henry I. Miller

Ivan Brezina, Martin Bursík

Martin Říman

Marek Loužek (ed.)

č. 54/2007

Vydává CEP – Centrum pro ekonomiku a politiku

Politických vězňů 10, 110 00 Praha 1

www.cepin.cz

tel. a fax: 222 192 406

e-mail: cep@cepin.cz

Editor: PhDr. Ing. Marek Loužek, Ph.D.

Do epub upravil Vladimír Vyskočil – KORŠACH

Vydání první, leden 2007

ISBN 978-80-87806-78-4 epub verze

ISBN 978-80-86547-61-9 tištěná verze

Ekonomika, právo, politika č. 54/2007

Předmluva

Zpráva, že Evropská unie připravuje směrnici regulující desetitisíce chemických látek vyráběných (nebo převážených) na jejím území, zapůsobila jako blesk z čistého nebe. REACH – registrace, evaluace a autorizace chemikálií – jsme nemohli nechat bez povšimnutí. Následující sborník vzniká spojením textů ze semináře CEP o chemické směrnici a jejich doplněním o další zajímavé texty k environmentální politice.

V části A uveřejňujeme texty ze semináře „Evropská regulace chemického průmyslu“ z 16. ledna 2006. Někdejší ředitel odboru, dnes náměstek ministra životního prostředí, Karel Bláha seznamuje se základními principy chemické směrnice. Ladislav Novák ze Svazu chemického průmyslu ČR tvrdí, že regulace chemického průmyslu je zásadně špatná. Poslanec Evropského parlamentu Jan Zahradil uvádí pět pádných důvodů, proč říci NE chemické směrnici. Poslanec Evropského parlamentu Vladimír Železný představuje REACH jako regulační monstrum.

Část B přináší inspirativní texty o chemické směrnici z pera zahraničních autorů. Vedoucí výzkumný pracovník na CATO Institutu Doug Bandow rozebírá chemickou hysterii a environmentální politiku. Redaktor zpravodajského měsíčníku Free Exchange Jim Peron kritizuje iracionální princip předběžné opatrnosti. Angela Logomasini z Competitive Enterprise Institute a Henry I. Miller z Hooverova institutu argumentují, že REACH svými ambicemi daleko přesahuje vlastní možnosti.

V části C sborníku přetiskujeme texty ze semináře z 18. září 2006 „Ekologické pravdy a mýty“ u příležitosti českého vydání knihy Juliana Simona „Největší bohatství“. Ekolog a publicista Ivan Brezina vyvrací mýtus „vědeckého konsensu“ o globálním oteplování. Předseda strany Zelených Martin Bursík varuje, abychom nepodceňovali ekologická rizika. Ministr průmyslu a obchodu Martin Říman vyzývá, abychom překonali ekologický pesimismus.

Regulace chemického průmyslu není ničím zásadně novým. Ale v podání Evropské komise jde opravdu o jednu z vážných ohrožení ekonomických svobod v EU. Princip předběžné opatrnosti dovedený do důsledku je iracionální, protože bychom jinak nemohli na Zemi dělat vůbec nic a mohli se vrátit do jeskyň a topit loučemi. Důvěřujme trhu i v oblasti životního prostředí.

Václav Klaus
V Praze, 10. listopadu 2006

A. Texty ze semináře „Evropská regulace chemického průmyslu“ (16. ledna 2006)

REACH – nová chemická legislativa EU

Karel Bláha

náměstek ministra životního prostředí

REACH (Registration, Evaluation, Authorisation and Restriction of Chemicals) je nový, možno říci průlomový systém nakládání s chemickými látkami. Jeho příprava probíhá v Evropské unii již čtyři roky a dospěla do své závěrečné fáze přípravou Nařízení Evropské Rady a Evropského Parlamentu. Toto Nařízení nahradí dosud platné právní úpravy a bude mít významný dopad na všechny členské země, tedy i na ČR.

Jedná se bez nadsázky o největší a nejsložitější změnu v evropské legislativě, neboť Nařízení nahradí přibližně 40 dosavadních nařízení, směrnic, rozhodnutí a jejich změn a doplňků. Vzhledem k odhadovanému společensko-ekonomickému dopadu je REACH předmětem intenzivní a často emotivně laděné diskuse. Vyjednávání konečné podoby Nařízení mělo samozřejmě i silný politický náboj a v tomto směru jej neváhám přirovnat k probíhajícím diskusím o evropské ústavě.

Na okraj budiž řečeno, že text návrhu je rozsahem zhruba čtyřikrát delší než evropská ústava. Je tu však jeden podstatný rozdíl – REACH je především „technickou“ právní úpravou, jejíž předmět zasahuje od chemie přes toxikologii až k humánní medicíně. Snad proto ve vyjednávacím procesu dosud převažuje racionální debata, ačkoliv s postupujícím časem se tento stav může změnit.

Průběh přípravy

Příprava nové právní úpravy začala zveřejněním ideového návrhu Evropské Komise v tzv. Bílé knize v únoru 2001 a byla motivovaná alarmujícím faktem, že společnost má k dispozici dostatečné informace o nebezpečných vlastnostech necelých 10 % látek (z celkového počtu ca 120 tisíc), které jsou na celém světě uváděny do oběhu. REACH sjednocuje přístup k „novým“ i „existujícím“ látkám, přičemž povinnost shromáždit potřebná data a zodpovědnost za jejich kvalitu je uložena průmyslovému sektoru, který látky produkuje a uvádí na trh.

Po vyhodnocení získaných dat budou látky, které jsou z hlediska ochrany lidského zdraví a životního prostředí nejnebezpečnější – v první řadě karcinogeny, mutageny a látky toxické pro reprodukci a dále látky persistentní a bioakumulativní – používány pouze tak, aby existující rizika byla minimalizována (režim autorizace). Jejich používání bude postupně omezováno a bude stimulováno hledání vhodných alternativ. Hlavním cílem REACH je zvýšení úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí před účinky nebezpečných chemických látek. Současně ovšem REACH má zajistit, aby průmysl zemí EU byl trvale konkurenceschopný ve světovém měřítku.

Příprava prvního návrhu Nařízení trvala téměř dva roky. Návrh byl podroben internetové diskusi od 7. května 2003 do 10. července 2003. V tomto období Komise shromáždila přes 6 tisíc připomínek a komentářů, jejichž vyhodnocení trvalo více než tři měsíce. Dne 29. října 2003 publikovala Komise druhý návrh Nařízení. V tomto návrhu došlo k řadě změn, vyplývajících z analýzy připomínek z internetové diskuse a intenzivního dialogu s představiteli všech zájmových skupin, především pak s Radou evropského chemického průmyslu.

V listopadu 2003 byla Evropskou radou ustavena ad-hoc pracovní skupina, jejímž úkolem je dopracovat návrh Nařízení. Od ledna 2004 k dnešnímu dni se tato skupina sešla na dvaceti dvoudenních zasedáních, přičemž se v jejím vedení vystřídaly čtyři předsedající země – Irsko, Nizozemí, Lucembursko a Velká Británie. Kromě pravidelných zasedání se uskutečnily tři tématické semináře a jedno zasedání expertů, věnované metodám testování nebezpečných vlastností látek. Pro jednání skupiny bylo dosud vydáno více než 400 interních dokumentů. Předsedající země připravovaly pravidelné zprávy pro jednání Evropské Rady pro konkurenceschopnost a životní prostředí.

ČR je ve skupině zastoupena společnou delegací ministerstev životního prostředí, průmyslu a obchodu a zdravotnictví. Kromě aktivní účasti na zasedáních skupiny vedla delegace ČR řadu bilaterálních diskusí s delegacemi členských zemí k předkládaným pracovním návrhům. Nejčastějšími partnery při těchto jednáních jsou přirozeně nové členské země, především Slovensko, ale maximální pozornost věnujeme spolupráci s předsednickými zeměmi, zejména s Velkou Británií.

V roce 2005 byla úspěšně dokončena první etapa legislativního procesu. Plénum Evropského parlamentu schválilo 17. listopadu 2005 návrh s několika sty pozměňovacími návrhy. Evropská rada na mimořádném zasedání 13. prosince 2005 dosáhla tzv. politické shody a Velká Británie tak splnila svůj cíl připravit kompromisní návrh Nařízení. Evropská komise připravila z obou dokumentů text pro druhé čtení v Evropském parlamentu. Evropský parlament schválil směrnici 13. prosince 2006. Celý proces je znázorněn na následujícím schématu:

EU Chemicals Policy Review Co-decision process & timing

Zdroj: F. Bisegna: REACH Advocacy – State of Play: Prague, October 2005

Teď nezbývá než se pokusit konečně čtenáři sdělit, co je to REACH. Vlastní text návrhu Nařízení je k tomuto účelu naprosto nevhodný, případného zájemce si dovolím odkázat na webovou stránku ministerstva průmyslu a obchodu, kde je zveřejněna pracovní česká verze. Zde se pokusím o stručnou charakteristiku základních prvků REACH.