FRIGILIANA

Andalusie

napsali a sestavili

Mark Ellingham a  Geoff Garvey

roughguides.com

DLAŽDICOVÝ PLAKÁT NA CORRIDU, CORDÓBA

Obsah

Úvod

Kam se vydat

Kdy se vydat

24 míst, která nesmíte minout

Nejzajímavější trasy

Základní informace

Cesta do Andalusie

Doprava po Andalusii

Ubytování

Jídlo a pití

Média

Slavnosti

Býčí zápasy

Fotbal

Cestování s dětmi

Praktické informace

Průvodce

Málaga

Garganta del Chorro

Antequera a okolí

Parque Natural de El Torcal

Nerja

Almuñécar

Letoviska pobřeží Costa del Sol

Gibraltar

Algeciras

Bílá města a směrem k městu Ronda

Ronda

Okolí Rondy

Směrem ke Cádizu a Seville

Sevilla

Sierra Morena

Costa de la Luz

Cádiz

El Puerto de Santa María

Sanlúcar de Barrameda

Jerez de la Frontera

Provincie Huelva

Ze Sevilly do Córdoby

Córdoba

Provincie Jaén

Granada

Parque Nacional Sierra Nevada

Las Alpujarras

Provincie Almería

Souvislosti

Dějiny

Flamenco

Jazyk

Poznámky a rejstřík

Rough Guide credits

Pomozte nám aktualizovat informace

Poděkování

Poděkování lektorům

Fotografie

Vysvětlivky

Legenda

PLAZA DE TOROS, RONDA

Úvod

Andalusie

Rozšířená představa o Španělsku jako zemi toreadorů, flamenca, sherry a polorozpadlých hradů z velké části pochází z Andalusie, nejjižnější, typicky španělské části Pyrenejského poloostrova, jejímž největším lákadlem je velké množství maurských památek. Maurové, muslimové ze severní Afriky převážně arabského původu, se do Španělska dostali především z Maroka a víc než sedm set let ovládali oblast al-Andalus. První Maurové přistáli v roce 710 našeho letopočtu u města Tarifa a během čtyř let dobyli takřka celou zemi; jejich poslední království Granada padlo do rukou křesťanů teprve v roce 1492. V průběhu dlouhých staletí tu vybudovali sofistikovanou středověkou civilizaci s třemi významnými centry Córdobou, Sevillou a Granadou.

Kam se vydat

Ve všech výše uvedených městech se zachovalo množství pozoruhodných památek, z nichž zaujme především granadský palác Alhambra, který je mnohými považován za nejúchvatnější stavbu Evropy. Sevilla nadchne skvěle zdobeným Alcázarem a jednou z nejvelkolepějších gotických katedrál. V současnosti je to také hlavní město Andalusie a sídlo místního autonomního parlamentu, moderní rušná metropole, kterou není možné na cestách touto částí země minout. Córdoba zaujme jednou z nejkrásnějších mešit Evropy známou jako Mezquita, kterou tu postavili Maurové a dodnes je považována za jeden z architektonických divů světa.

Všechna tři města jsou pochopitelně v hledáčku většiny domácích i zahraničních turistů a v létě v nich bývá velmi rušno. Odpočinout si můžete snadno výpravou do menších měst ve vnitrozemí Andalusie, kde na vás čekají malebná renesanční oblastní centra jako například Úbeda, Baeza a Osuna, ale zastavit se můžete také v moc pěkném maurském městě Carmona nebo v horských vesnicích a osadách kolem města Ronda, do nichž se vcelku snadno dostanete místními autobusy. Během cest Andalusií si postupně uděláte velmi dobrou představu o zdejší krajině, která je plná překvapení a velkolepých výhledů, jež se skvěle vyjímají na fotografiích z dovolené.

Těšit se můžete také na hory — mimo jiné na nejvyšší španělské pohoří Sierra Nevada, v němž se dá lyžovat často ještě v březnu — a poté se vypravit na nedaleké pobřeží, kde se můžete osvěžit koupelí v moři. Největším zážitkem jsou ale pěší výpravy po níže položených svazích Las Alpujarras. Další možností je vyrazit na velmi zajímavé, různě náročné pěší túry po mírných (méně známých) svazích pohoří Sierra Morena, které na vás čeká severním směrem od Sevilly.

Pobřeží je z velké části dost jednotvárné. Na obě strany od Málagy se táhne Costa del Sol, jedna z nejrušnějších pobřežních oblastí Evropy s letovisky a rekreačními centry s nepříliš kvalitními plážemi ukrytými za dlouhými řadami hotelů. I zde ale najdete dvě alternativy, kde se můžete těšit na dostatek klidu a také jedny z nejhezčích pláží celého Španělska. Jde o vesnice ležící mezi městy Tarifa a Cádiz na pobřeží Atlantského oceánu a také o osady Almeríe v jihovýchodní části pobřeží Středozemního moře. V druhém případě vám můžeme navíc slíbit příjemně teplou vodu, která chladne jen v průběhu zimních měsíců; přístupné jsou pláže v blízkosti Cádizu, kde je moc příjemně od června až do září. Nedaleko Cádizu na vás také čeká oblíbený největší španělský národní park Parque Nacional Coto de Doñana s přírodní rezervací chránící řadu rostlinných a živočišných druhů.

Kdy se vydat

Na pobřeží Středozemního moře je takřka celý rok teplo a v některých částech Andalusie můžeme mluvit o subtropickém podnebí, což znamená, že se tu dá obědvat venku i v zimních měsících. Během července a srpna teploty na pobřeží šplhají až přes 40 °C, ve vnitrozemí mohou stoupat i výš, třeba taková Sevilla je nejteplejším místem Španělska. V tomto ohledu je rozumné inspirovat se u místních a na procházky a výlety vyrážet ráno, kdy je ještě příjemně čerstvo, anebo později odpoledne. Přes poledne, kdy se město opéká ve slunečním žáru, doporučujeme odpočinek ve stínu. Velká letoviska jsou v červenci plná a v srpnu narvaná k prasknutí (Španělsko má prázdniny) a ceny v tomto měsíci také šplhají hodně vysoko.

Pro cestování po zemi a pobyt ve městech je tedy nejvhodnější jaro, začátek léta a podzim. Teploty jsou velmi příznivé, památky a turistické atrakce otevřené a turistů je rozhodně méně než v hlavní sezoně — zmíněné části roku doporučujeme také, pokud míříte do některého z nejvyhlášenějších letovisek. Ke konci října jsou ale pobřežní oblasti již vyprahlé, zatímco na horách a kopcích pohoří Sierra de Cazorlas, Nevada, Aracena a ve vysoko poležených údolích Las Alpujarras jsou podzimní měsíce naprosto úchvatné. Zima je nejlepší pro návštěvu muzeí a památek v Seville, Málaze, Granadě a Córdobě, protože se tak vyhnete davům, a pokud budete mít štěstí s počasím, také procházky městy mohou být víc než příjemné. Jinak je prosincové a lednové počasí často pochmurné a deštivé a ve vyšších polohách také dost chladné, i když v posledních letech je zimní počasí značně proměnlivé. Naproti tomu v Almeríi prší v průměru jen jeden den ročně a v zimě jsou zde často krásné jasné dny.

SALOBREÑA

ZAJÍMAVÉ ÚDAJE

• Andalusie se rozkládá na ploše devadesáti tisíc kilometrů čtverečních, což znamená, že je zhruba stejně velká jako Irsko nebo Indiana. S přibližně sedmi miliony obyvateli je druhou největší z jedenácti španělských autonomních oblastí. Místní samospráva a parlament sídlí v oblastním hlavním městě, kterým je Sevilla.

• Andalusie je zemí velkých kontrastů. Mezi dunami západního pobřeží a mokřady národního parku Doñana můžeme najít největší oblast západní Evropy, která není propojená silnicemi, zatímco na východě v oblasti Almeríe se nachází jediná evropská poušť. V regionu Granady se vypíná do výšky 3483 metrů nad mořem nejvyšší hora Pyrenejského poloostrova Mulhacén, která je zároveň nejvyšší nealpskou horou Evropy.

• Páteří andaluské ekonomiky je turismus a zemědělství, jehož hlavními produkty jsou sherry, olivový olej a jamón serrana (sušená šunka), ceněné v celém Španělsku.

• Navzdory slunečnému podnebí se v Andalusii nachází oblast s největším množstvím dešťových srážek z celého poloostrova, a to v přírodním parku Grazalema.

• Můžete je milovat, nebo nenávidět, faktem ale je, že Andalusie koridu zbožňuje. Tento mnohamiliardový byznys zaměstnává tisíce lidí ať už přímo v aréně nebo na farmách, kde jsou chováni hrůzu nahánějící toro bravo, zvíře, jež je potomkem starého druhu býků určených speciálně na býčí zápasy. Pro mnoho mladých mužů (a také žen) z chudobou poznamenaných ulic Sevilly a Málagy je cesta ke slávě prostřednictvím koridy velkým lákadlem.

KOSTEL SANTA MARÍA DE LA ASUNCIÓN, ARCOS DE LA FRONTERA

PLAZA DE ESPAÑA, SEVILLA

24
míst, která nesmíte minout

Během pobytu v Andalusii samozřejmě nemůžete zhlédnout všechny místní zajímavosti — a ani vám neradíme, abyste se o to pokoušeli. Proto vám nabízíme hlavní turistické atrakce podle našeho vkusu a subjektivního výběru: úžasnou tradiční i moderní architekturu, nádhernou krajinu, úchvatné fiesty a lákavé jídlo. U každého tipu najdete odkaz na stránku v průvodci, na níž se dozvíte víc.

1 RONDA

Strana 87

Obklopena horami a položena obkročmo nad roklinou El Tajo, je Ronda nejdramatičtěji položeným městem v Andalusii.

2 SEVILLSKÁ KATEDRÁLA

Strana 100

Největší gotická katedrála na světě je impozantním dílem křesťanského ducha. Katedrála stojí na místě původní mešity, ze které zbyl jen minaret zvaný Giralda, přestavěný na zvonici.

3 PĚŠÍ TÚRY

Strana 190

Andalusie je prvotřídní oblast pro pěší turistiku. Nejlepší trasy jsou v Národním parku Sierra Nevada a v dalších 24 přírodních parcích. Na fotografii je vrchol Veleta, druhý nejvyšší v pohoří Sierra Nevada.

4 MINI HOLLYWOOD

Strana 204

V Almeríjské poušti leží westernové městečko Mini Hollywood, kde se utkali Clint Eastwood, Yul Brynner, Steve McQueen a další proti „záporným“ pistolníkům. Je zde k vidění mnoho filmových rekvizit z nejslavnějších westernů.

5 GIBRALTAR

Strana 77

Malé území zakončené kolosální skálou, tento pozůstatek éry kolonialismu se svou vlastní měnou, bezocasými opicemi a pivnicemi kontrastuje s Andalusií.

6 SHERRY

Strana 136

Je jen málo příjemnějších věcí než sklenka dobře vychlazeného fina nebo manzanilly a jen málokde si na ní pochutnáte lépe než v Jerezu.

7 KORIDA

Strana 155

V mnoha městech i vesnicích můžete zhlédnout koridu nebo si prohlédnout vše, co souvisí s kulturou býčích zápasů, jako třeba v Museo Taurino v Córdobě.

8 ALCÁZAR, SEVILLA

Strana 104

Pohádkový mudéjarský palác s okouzlujícími zahradami a oslnivými kazetovými stropy, malovanými dlaždicemi a štukovou výzdobou, je pýchou města.

9 ALHAMBRA, GRANADA

Strana 170

Skvostný maurský palácový komplex je ukázkou umění i citlivosti dávných architektů.

10 LA MEZQUITA, CÓRDOBA

Strana 149

Úchvatné Velké mešitě v Córdobě — jedné z nejkrásnějších staveb světa — se jen tak něco nevyrovná.

11 NÁRODNÍ PARK COTO DE DOÑANA

Strana 134 a 139

Rozlehlá neobydlená divočina největší španělské přírodní rezervace je domovem exotických plameňáků, orla iberského a kriticky ohroženého rysa iberského.

12 NÁRODNÍ PARK CABO DE GATA, ALMERÍA

Strana 206

Národní park je proslulý drsným pobřežím, slanisky a ptactvem včetně čápů, volavek a nádherných růžových plameňáků.

13 FLAMENCO

Strana 228

Údery podpatků a tklivé srdcervoucí cante jondo je výrazem duše obyvatel španělského jihu.

14 ALBAICÍN, GRANADA

Strana 180

Stará maurská čtvrť Granady z nezaměnitelnou atmosférou stojí na svahu kopce Sacromonte. Procházka dlážděnými křivolakými uličkami je opravdové potěšení.

15 LAS ALPUJARRAS

Strana 192

Nádherná krajina porostlá lesy s horskými potůčky, posetá dramaticky položenými dlážděnými vesničkami.

16 TAPAS BARY

Strana 32

Zážitkem je večerní návštěva několika barů, z nichž každý nabízí své vlastní speciality, třeba jamón serrano.

17 SIERRA DE GRAZALEMA

Strana 92

Mezi prudce zvedajícími se vápencovými vrcholy, dubovými a jedlovými lesy leží půvabná bílá vesnice, jež propůjčila své jméno okolnímu přírodnímu parku.

18 SEVILLSKÉ MUZEUM VÝTVARNÝCH UMĚNÍ

Strana 109

Bývalý klášter z 18. století poskytl nádherné prostředí pro expozice Sevillského muzea výtvarných umění.

19 NÁRODNÍ PARK SIERRA DE CAZORLA

Strana 167

Největší andaluzský přírodní park je rozlehlá oblast strmých vrcholů a zalesněných údolí plných divoké zvěře. Vesnice Cazorla se nachází na jednom z vrcholů.

20 CÁDIZ

Strana 125

Plný historie, mořem obklopený Cádiz je jedním z největších měst španělského jihu a podávají se zde nejlepší pokrmy z ryb a plodů moře.

21 MEDINA AZAHARA

Strana 159

Ruiny paláce vystavěného córdobským chalífou Abd ar-Rahmánem III. a pojmenovaném podle jeho favoritky az-Zahry, připomínají slávu a bohatství Córdobského chalífátu.

22 PLAZA VÁZQUEZ DE MOLINA, ÚBEDA

Strana 166

Společně s nedalekou Baezou má Úbeda nespočet úchvatných renesančních budov a náměstí je jedním z nejkrásnějších v Andalusii.

23 SEMANA SANTA

Strana 38

Nikde se neslaví svátek Semana Santa tak impozantně jako ve velkých městech Sevilla a Málaga, ale i oslavy v menších městech mají své vlastní kouzlo.

24 RYBY A MOŘSKÉ PLODY

Strana 34

Andaluská vášeň, čerstvé a chutné ryby a mořské plody podávané v barech a restauracích po celém pobřeží, například andaluská verze paelly – arroz marinero

Nejzajímavější trasy

Ať už chcete navštívit jen ta opravdu nejdůležitější místa, ochutnat ty nejlepší andaluské kulinářské lahůdky nebo přenocovat na opravdu speciálních místech, tyto doporučené trasy, z nichž každá vede určitou místní specifickou krajinou, vás zavedou, kam bude třeba. Abyste každou z těchto tras mohli vychutnat do nejmenšího detailu, potřebovali byste na to několik týdnů, nicméně je možné poznat alespoň část během zhruba týdne nebo trasu zkombinovat s nějakou jinou.

TO NEJLEPŠÍ Z ANDALUSIE

1Málaga Přirozeným výchozím bodem je rušné dopravní centrum Málaga, které je pulzujícím přímořským městem, v němž můžete strávit den či dva. Viz str. 57

2Ronda Navštivte neoficiálního krále andaluských bílých měst. Viz str. 87

3Sevilla Snad nejtypičtější andaluské město s úchvatnou katedrálou, maurským Alcázarem a malebnou historickou částí. Viz str. 96

4Córdoba Jedno z měst, které si prostě nemůžete nechat ujít, už jen kvůli místní mešitě, která je jednou z nejvelkolepějších maurských staveb světa. Viz str. 149

5Baeza a Úbeda Dva renesanční architektonické skvosty s množstvím památek a domů z medově hnědého kamene. Viz str. 164

6Přírodní rezervace Cazorla Drsné hory, hluboké rokle, zalesněná údolí a neskutečné množství zvěře — další podoba Andalusie. Viz str. 168

7Granada Historické město Granada s jedinečnou Alhambrou patří k místům, která nesmí chybět při plánování žádné trasy Španělskem. Viz str. 169

8Almuñécar Hlavní letovisko pobřeží Costa Tropical s krásnými plážemi, řadou kvalitních restaurací a příjemných barů, v nichž se můžete bavit až do rána. Viz str. 71

CHUŤ ANDALUSIE

1Villaluenga del Rosario Tato cádizská horská vesnice je známá svými kozími sýry, která získávají mnoho ocenění. Viz str. 92

2Jerez Domov vína a brandy. Můžete se zastavit v jednom z místních vinných sklepů (bodega) a ochutnat místní značky a také koupit pár lahví domů. Viz str. 136

3Jabugo Úžasnou a jedinečnou chuť šunky jamón de bellota můžete ochutnat ve farmářských obchodech ve vesnici. Viz str. 119

4Rute Toto příjemné venkovské městečko je po celém Španělsku vyhlášené svou anýzovkou (anýzovým likérem), kterou můžete ochutnat ve sklepě Bodega Machequita. Viz str. 57

5Baena Olivový olej z córdobské oblasti byl ceněn již v římských dobách. Proč? To se můžete dozvědět při ochutnávce v lisovně Núñez de Prado.

6Segura de la Sierra Jedna z nejnádherněji situovaných vesnic pohoří Sierra de Cazorla, vystavěná na samém vrcholku kopce a produkující další vynikající olivový olej, jež si získal známku kvality denominación de origen.

7Trevélez Ztracená uprostřed hor a nejvýše položená španělská vesnice je domovem v Granadě oblíbené šunky jamón de Trevélez. Viz str. 198

8Lanjarón Místní minerální prameny lákaly návštěvníky již v dávných dobách. V lázních ve vesnici můžete ochutnat minerální vodu přímo z pramene. Viz str. 192

Při cestách po Andalusii můžete také objevit nádherné a veliké sochy z písku (Benalmadena, Fuengirola, Marbella, Cádiz), které tvoří La Fabrica de Arena – dva sochaři Tomas Teache a Oliver Sanchez. Pochází z Čech, začali jako sochaři s hlínou, potom je zaujal písek a své nadšení pro tento materiál přetavili do profesionální tvorby písečných soch.

www.lafabricadearena.com

DUBNOVÉ SLAVNOSTI, SEVILLA

Základní informace

23 Cesta do Andalusie

25 Doprava po Andalusii

29 Ubytování

32 Jídlo a pití

36 Média

37 Slavnosti

39 Býčí zápasy

40 Fotbal

40 Cestování s dětmi

42 Praktické informace

Cesta do Andalusie

Dvě hlavní letiště Andalusie se nacházejí v Málaze a Seville. Vzrůstá i význam dalších letišť, na nichž přistávají zejména letadla nízkonákladových společností jako třeba v Granadě, Jerezu a Almeríi. Do Andalusie se můžete vydat také vlakem, což je velmi ekologický, ale zároveň drahý a pomalý způsob dopravy. Jízda autem je dost únavná (i dobrodružná), ale velkou výhodou je samozřejmě možnost blíže se seznámit s místy, kterými projíždíte.

Letadlem

Jednoznačně nejrychlejší a nejsnadnější je letletadlem. Přímé lety z Prahy do Málagy nebo Sevilly trvají přibližně asi tři a půl hodiny. Nízkonákladové společnosti mají většinou jen lety s přestupem a cesta s nimi trvá v průměru sedm hodin. Pokud se spokojíte s některou z nízkonákladových společností, případně si letenky rezervujete s dostatečným předstihem, let vás vyjde levněji než jízda vlakem a v některých případech i autobusem — zde je ale potřeba počítat s tím, že jízda přes velkou část Evropy je značně náročná.

Do Málagy se dostanete přímým letem z Prahy šestkrát týdně a do Sevilly jednou týdně. Nejbližší mezinárodní letiště mimo naše území s odlety do Andalusie je ve Vídni a v Mnichově. Letenky můžete koupit přímo u dané letecké společnosti nebo prostřednictvím dnes velmi oblíbených internetových specializovaných vyhledávačů. Přímé spojení mezi Prahou a Málagou nebo Sevillou zajišťují především společnosti ČSA a SmartWings, ale pokud vám nebudete vadit přestup, můžete využít prakticky kteroukoli evropskou leteckou společnost.

Ceny a prodejci letenek

Ceny letenek se mění v závislosti na sezoně a na obsazenosti letů. Zvláště v současnosti je třeba bedlivě sledovat vývoj cen a včas a výhodně nakupovat. Nejvyšší ceny a nejobsazenější lety bývají kolem Velikonoc a od června do poloviny září. I víkendový let se může prodražit až o tisíc korun oproti letu v týdnu. Letenky přijdou obvykle stejně draho u letecké společnosti jako u prodejce. K ceně nejlevnějších letenek je často třeba připočítat poplatky, i když v poslední době se prosazuje trend uvádět konečnou cenu, která se samozřejmě výrazně liší u velkých společností, jako je ČSA, a nízkonákladových dopravců, s nimiž můžete do Španělska letět často i za třetinu ceny — zvlášť když využijete různé akce. Díky velkému konkurenčnímu tlaku v poslední době ale snižují ceny letenek i velké společnosti. Stává se, že pokud si například SmartWings účtují za let dva a půl tisíce korun, některá z velkých společností nabízí spoj za cenu do tří tisíc, ale není to pravidlo, na které by se dalo spoléhat. Studenti, senioři či příslušníci jiných skupin mohou zkusit požádat o slevu. Levné lety se na internetu dají najít velmi snadno. Letenku zakoupenou přes internet si vytisknete, případně si ji vyzvednete před odletem na letišti. Velmi rozšířená je také možnost vytisknout si pouze potvrzení o zaplacení letenky a pomocí referenčního kódu se odbavit u letištního automatu nebo provést check-in online po internetu, takže se vyhnete často dlouhým frontám a ušetříte další poplatky s odbavením spojené. Nicméně stále platí, že se na letiště musíte dostavit minimálně hodinu (raději dvě) před odletem vybraného spoje, neboť jinak riskujete, že vám letadlo uletí.

LEPŠÍ ZPŮSOB CESTOVÁNÍ

My v Rough Guides jsme samozřejmě všichni nadšení cestovatelé a turistiku jako takovou vřele doporučujeme a podporujeme, neboť se domníváme, že pouze tímto způsobem je možné skutečně poznat svět a lidi, s nimiž se o něj dělíme. K tomu je třeba připočíst nezanedbatelný prospěch, který mají z turistického ruchu rozvíjející se ekonomiky — tento pozitivní dopad je v posledních desetiletích podle našeho názoru jasně patrný na řadě míst světa. Současně si ale pochopitelně uvědomujeme, že turistický ruch mnohde způsobuje nenapravitelné škody na životním prostředí a přispívá ke změnám klimatu; v tomto směru je obzvláště škodlivá letecká doprava, ale zanedbávat není možné ani přepravu pomocí automobilů a autobusů. Z toho plyne, že v současnosti — jistě více než kdy předtím — je třeba dbát na to, abychom cestovali co možná nejpromyšleněji a nejzodpovědněji, abychom brali ohled na místní obyvatele, jejich kulturu a životní styl. Naším společným úkolem je zachovat krásná místa naší planety pro další generaci. Chceme si užívat památky a úchvatné přírodní scenérie, ale současně je toužíme po svém odjezdu zanechat ve stavu, v jakém jsme je našli.

Zajímavou variantou mohou být pobytové zájezdy. Hledejte hlavně zájezdy na poslední chvíli v sezoně, před ní nebo po jejím skončení. Pozor ale na podezřele levné zájezdy, neboť v takovém případě se vám může snadno stát, že skončíte na velmi nehezkém pobřeží v blízkosti průmyslového města a podobně. Nikde také není psáno, že během pobytového zájezdu musíte celou dobu trávit v hotelu — pokud se vám podaří najít výraznou slevu, dost možná se vám zájezd může vyplatit jen kvůli letence. Jako bonus navíc dostanete dopravu do solidního hotelu, v němž si budete moct odpočinout před další cestou po Španělsku. Slevy na poslední chvíli seženete nejsnadněji za výlohami cestovních kanceláří nebo na jakémkoli online vyhledávači zájezdů. Oblíbené jsou také eurovíkendy, tedy krátkodobé letecké pobyty v hlavních evropských metropolích s ubytováním ve dvou nebo tříhvězdičkových hotelech poblíž centra. Nabídka poznávacích zájezdů je mimořádně pestrá a nemá smysl ji podrobně vypisovat. Asi nejjednodušší je opět využít některý z vyhledávačů nebo cestovních portálů, kde si jistě vyberete. Při výběru cestovní kanceláře se vždy vyplatí poradit se se známými, kteří s ní mají zkušenosti, případně si najít reference na internetu. K nejznámějším českým online rezervačním agenturám patří Wair-lowcost.cz, Wairways.cz, Wcondor.cz, Wkralovna.cz a Wletuska.cz. Ve všech případech se jedná o velmi kvalitní stránky široce zaměřené na služby spojené s cestováním a dopravou, s rychlým a přehledným vyhledáváním leteckých spojů a rezervací letenek.

Vlakem

Z České republiky nejezdí do Španělska žádné přímé vlakové spoje, takže je nutno využít spojů s přestupy. Trasa vede z Prahy přes Curych, Ženevu, Gironu do Barcelony a pak dále na jih. Zajímavou, ovšem poněkud dražší alternativou je přejezd centrálních Pyrenejí do Aragonie přes Cafranc nebo do Katalánie přes Puigcerdu. Na prvním ze jmenovaných přejezdů vám společnost Rail Europe vystaví jízdenku jen do stanice Oloron ve Francii, odkud pak budete muset jet přes hranici autobusem. Na přejezdu do Katalánie dojedete jen do francouzské stanice Bourg-Madame, která leží na druhé straně hranice od katalánské Puigcerdy a kde budete přestupovat. Na obou přejezdech možná budete nuceni přenocovat, abyste si hory užili za denního světla.

Celkově platí, že srovnání železnice s dalšími způsoby dopravy nevychází právě příznivě. Nejenže železnice ztrácí na autobusy (o jejich pohodlí a rychlosti lze sice diskutovat, ale cena je jednoznačná), ovšem z Prahy vlak prohrává i oproti dnes již rozšířeným low-costům.

Veškeré dostupné informace o akciové společnosti České dráhy naleznete na internetových stránkách Wceskedrahy.cz.

Jednorázové mezinárodní jízdenky si můžete zakoupit v předprodejích, o jejich druhu, platnosti a aktuální ceně se můžete informovat telefonicky či na internetových stránkách. Existují také síťové jízdenky, které se vám vyplatí, pokud chcete hodně cestovat vlakem. Takovou jízdenkou je InterRail.

InterRail nabízí globální síťovou jízdenku pro všechny zapojené země nebo také síťovou jízdenku pouze pro jednu zemi, kterou dříve nabízelo EuroDomino. Výraznou změnou jízdenky InterRail je zrušení jízdenek pro jednotlivé zóny. Tento globální cestovní pas je nabízen ve čtyřech variantách: 5 cestovních dnů v průběhu 10 dní platnosti, 10 cestovních dnů v průběhu 22 dnů platnosti a v platnosti 22 nebo 30 po sobě jdoucích dnů. Cestovní pas pro jednotlivé země nabízí rovněž volbu ze čtyř možností. Vybrat si můžete variantu mezi 3, 4, 6 nebo 8 cestovními dny v průběhu jednoho měsíce. InterRail se prodává pro tři věkové skupiny: děti od 4 let do svých 12. narozenin, mladistvé osoby od 12 let do svých 26. narozenin a pro dospělé od 26 let. Pro dospělé a děti je v ceníku možný výběr mezi 1. a 2. třídou, InterRail pro mládež je nabízen pouze pro 2. třídu. Jízdenky InterRail pro děti jsou za 50% cenu z jízdenky pro dospělé, ceník pro mládež je snížen přibližně o 35 %, ale pouze ve 2. vozové třídě.

Autobusem

Pravidelné autobusové linky do Španělska zajišťuje několik dopravních společností, především velký mezinárodní dopravce Eurolines (Weurolines.co.uk) a také například Student Agency (W
studentagency.cz). Většina autobusů jezdí rovnou z Prahy, některé vyjíždějí již z Brna. Trasy autobusů vedou samozřejmě přes mnoho dalších měst, kde také zastavují; jejich výčet vám rádi sdělí na informačních linkách uvedených dopravců.

Ceny jednosměrných jízdenek bývají podstatně dražší než jízdenky obousměrné. Na své linky poskytují dopravci slevy studentům i mládeži; o jejich konkrétních podobách a ostatních cenách se informujte přímo na internetových stránkách prodejce.

Autem

Dobrou variantou dopravy je jízda vlastním automobilem. Jestliže se na cestu vydáte z ČR, jsou všechny tranzitní země včetně cílového Španělska v Evropské unii, můžete tedy cestovat s národním řidičským průkazem s logem EU. Pokud byste ale cestovali s karavanem, je nutné si ohlídat maximální přípustnou hmotnost soupravy, protože pokud byste ji překročili, museli byste si pořídit řidičské oprávnění BE. Pojištění motorových vozidel pro cesty do zahraničí, tzv. zelená karta, je povinností pro každého. Máte možnost zvolit si jakýkoliv cíl, kudy pojedete a kde se zastavíte, už je jen na vás.

Vzhledem k poloze České republiky a značné vzdálenosti (a také velké rozloze) Španělska není jednoduché uvést nejideálnější trasu. Zvolíte-li ale cestu podél Francouzské riviéry, nabízí se cesta Rakouskem přes Brennerský průsmyk do Itálie, po Ligurské riviéře přes Monako a dále ke španělským hranicím. Cesta z České republiky trvá přibližně dvacet hodin. Důležité je uvědomit si, že ve Francii a následně i ve Španělsku se platí za použití dálnic (mýtné). Nejpřímější cesta vede po německých nezpoplatněných dálnicích A6 a A5 přes Mulhouse, po francouzských (částečně zpoplatněných) dálnicích A36 a A6 přes Lyon a dále po A7 přes Orange a A9 přes Perpignon do Barcelony (po dálnici A7). Ve Francii i Španělsku se můžete placeným úsekům dálnic vyhnout po státních silnicích s označením N (National), což je sice delší a únavnější varianta, ale v době satelitních navigací nikoli komplikovaná. Většina úseků dálnic v blízkosti velkých měst je bezplatná. Silniční vzdálenost z Prahy do Barcelony je 1755 kilometrů, do Sevilly je to z Prahy 2850 kilometrů. Mnoho užitečných a aktuálních rad na cesty získáte na internetových stránkách automotoklubu Wuamk.cz. Pokud byste se rozhodli jet do Španělska stopem, neměli byste mít žádné problémy. Trasy jsou popsány výše. Velmi užitečné je stopovat s cedulkou, na které budete mít napsáno, kam jedete. Rozhodně vám nikdo nezastaví na dálnicích nebo na velmi frekventovaných silnicích. Tam musíte stopovat před nájezdem nebo ještě lépe na výjezdech z parkovišť.

Doprava po Andalusii

Většina Andalusie je dobře pokryta sítí veřejné dopravy. Železniční síť prochází všemi hlavními městy provincie a většinou měst po cestě mezi velkými centry. Daleko efektivnější je však síť autobusových linek. Autobusy jezdí příměji, jsou rychlejší a zastavují vždy blíže vašemu cíli. Některá vlaková nádraží jsou několik kilometrů od města či vesnice, jejíž jméno nesou, a někdy tu neexistuje spojení s centrem. Přibližné údaje o četnosti spojů jsou obsaženy v průvodci. Za úvahu stojí jistě i půjčení auta. Ceny půjčoven zde patří k nejnižším v Evropě. Automobil vám dá také určitou svobodu v cestování, takže budete moci kdykoli sjet z hlavní silnice a objevovat nádhernou krajinu svým vlastním tempem.

Důležité je vědět, že veškerá veřejná doprava, a obzvlášť to platí o autobusových spojích, je o víkendech (hlavně v neděli) a o státních svátcích výrazně omezená, takže v tyto dny se rozhodně nevydávejte do odlehlejších míst. Při orientaci na jízdních řádech vám pomohou výrazy jako diario (denně), laborables (v pracovní dny včetně soboty) a domingos y festivos (neděle a státní svátky).

Vlakem

Španělská železniční společnost RENFE (T902 320 320, Wrenfe.com) provozuje neuvěřitelně spletitou síť železnic, v níž se ale vcelku snadno zorientujete díky velmi dobře vedeným a přehledným internetovým stránkám, které mají i anglickou verzi — můžete si tu zkontrolovat jízdní řád a pomocí platební karty si dokonce koupit jízdenku, kterou si před odjezdem vytisknete. Vlaky se dělí do tří kategorií.

Cercaníasjsou místní příměstské vlaky v okolí metropolí.Regionalesjezdí podobně jako autobusy — míněno co do ceny a rychlosti. Regionální rychlík exprés a vlaky Delta pokrývají velké vzdálenosti. Vlaky Largo recorrido (dálkové rychlíky) mají nespočet jmen. Podle rostoucí rychlosti a pohodlí jsou to Diurno, Intercity (IC),Estrella(často označené pouze hvězdičkou *),Talgo,Talgo P(kyvadlový),Talgo 200(T200) a Trenhotel. Vše od Intercity výše přijde na dvojnásobek ceny jízdenky druhé třídy. Přibývá i počet vysokorychlostních vlaků z Madridu. Jsou to AVE do Sevilly a Málagy. Pokud si můžete toto svezení dovolit, výrazně tím ušetříte čas. Například z Madridu do Sevilly místo 6–9 hodin v běžném vlaku strávíte v AVE jen dvě a půl hodiny. Andaluská železniční síť spojuje mnoho zajímavých míst a nádraží je možné nalézt i v mnoha malých vesnicích, které nabízejí příjemné výlety úžasnou krajinou.

V posledních letech se rozmáhá kombinace vlakových spojů s autobusovou dopravou, zejména v případech, kdy město neleží na přímé trati nebo kdy vlaky jezdí v nevýhodnou dobu. V některých úsecích je vlakových autobusů až čtyřikrát více než běžných vlakových spojů. Ceny jsou stejné jako u vlaků a autobusy odjíždějí a přijíždějí k vlakovému nádraží daných měst.

Jízdenky a ceny

Lístky se prodávají ve stanicích 60 dní až 60 minut před odjezdem v okénku venta anticipada a poslední dvě hodiny před odjezdem v okénku venta inmediata. Nenechávejte nákup jízdenky na poslední chvíli, u okénka se může utvořit fronta. Na větších nádražích budou zvláštní okénka pro dálkové rychlíky largo recorrido a pro místní vlaky regionales či cercanías. Pokud nasednete do vlaku bez jízdenky, bude po vás průvodčí chtít až dvojitou sazbu jízdného, a nebudete-li mít peníze, zavolají na vás policii. Když už přece jen nastoupíte bez lístku, je lepší nejprve vyhledat průvodčího a vysvětlit mu situaci.

Dobrý způsob, jak se vyhnout frontě na jízdenku, je nákup prostřednictvím prodejce jízdenek, jehož provozovna je označena cedulkou RENFE. Mají počítačový rezervační systém a mohou vám přímo vystavit místenku, což je na dálkových rychlících largo recorrido stejně povinné. Ve větších městech je i přímá kancelář RENFE, obvykle v centru, nebo je možné jízdenky rezervovat telefonicky na T902 240 202.

Na elektronicky vystavené místence si můžete do hodiny před odjezdem změnit datum (za poplatek). Pokud chcete lístek úplně stornovat, musíte tak učinit do 30 minut před odjezdem a zaplatíte 15% storno poplatek.

RENFE nabízejí různé slevy. Týká se to důchodců nad 60 let, postižených, dětí od 4 do 11 let a skupin s více než deseti členy. Slevy se pohybují mezi 20 a 40 %. Desetiprocentní sleva je poskytována na zpáteční jízdenky naregionales(platná 15 dní) a nalargo recorridos(60 dní) dostanete dokonce 20 %. Můžete si koupit jednosměrnou jízdenku, když ji pak ukážete při nákupu zpátečního lístku, dostanete slevu.

Ceny jízdného jsou dost rozdílné, ale jako příklad můžeme uvést, že za cestu ze Sevilly do Málagy (2 h 30 min) zaplatíte kolem 20 €, zatímco jízda vysokorychlostním spojem AVE mezi Córdobou a Málagou (50 min) vyjde na 45 €.

PrůkazkyInterRail a Eurail se vyplatí pouze v případě, že hodláte Španělsko navštívit během delší cesty Evropou. V obou případech jsou k dispozici také výhradně španělské průkazky, jejichž koupi je ale třeba zvážit podle plánované cesty zemí. Průkazka InterRail Spain Pass (Winterrailnet. com) opravňuje k 3, 4, 6 a 8 dnům cestování Španělskem během 1 měsíce a mladí lidé do 26 let si ji mohou pořídit pro 1. i 2. třídu. Ostatním doporučujeme průkazku Eurail (Wraileurope.com), která je k dispozici v různých variantách, přičemž nejoblíbenější je na 3 dny během 2 měsíců v různých třídách. Ceny zjistíte na uvedených internetových stránkách, ale upozorňujeme, že často je výhodnější koupit si samostatnou jízdenku a v mnoha případech je vůbec nejlepší dát přednost dálkovému nebo oblastnímu autobusu. Všechny průkazky si musíte koupit před odjezdem z domova a navíc musíte počítat s různými příplatky za místenku a za expresní a vysokorychlostní spoje.

Autobusem

Autobusy budou nejčastějším dopravním prostředkem, který budete používat, zvláště vypravíte-li se mimo hlavní centra. Malé vesničky bývají většinou přístupné jen autobusem. Do všech měst jezdí spoje z hlavního města provincie. Jejich počet bývá různý, ale autobusy jsou vždy pohodlné. To platí dvojnásob o dálkových spojích. Problémem zůstává fakt, že mnohá městečka dodnes nemají autobusová nádraží a že spoje tím pádem odjíždějí a přijíždějí na různá místa (a to bohužel i v případě spojů do stejných destinací, protože autobusy provozuje několik společností). I v hlavních městech brzy objevíte, že ne všechny autobusy odjíždějí z centrálního autobusového nádraží. V textu jsou, pokud to bylo možné, popsána všechna odjezdová místa.

Jízdné je velmi rozumné: za cestu ze Sevilly do Granady (2 h 45 min) například dáte kolem 20 € a jízda z Málagy do Rondy (1 h 45 min) vás přijde zhruba na12 €. Do meziměstských spojů obvykle dostanete místenku. Do některých míst jezdí víc společností, ale všechny jízdní řády budou vyvěšeny na autobusovém nádraží (nebo na zastávce) — někdy tu najdete i anglicky mluvícího zřízence. Jízdní řády můžete ověřit na internetových stránkách, kde ale nebývají vždy aktuální informace. Jedna z hlavních společností je Alsa (Walsa.es), která provozuje spoje po celé zemi a má i anglickou verzi internetových stránek.

Autem

Na většině andaluských silnic a na silnicích pro motorová vozidla se neplatí mýtné. Zpoplatněna je autopista (dálnice) mezi Sevillou a Cádizem a dálnice Autopista del Sol, která prochází hlavními pobřežními letovisky mezi Málagou a Esteponou. Státní silnice autovías jsou rovněž velmi kvalitní a rychlé, i když tu platí nižší rychlostní limit. Ovšem zpoplatněné jsou i některé státní silnice. Mýtné je na místní poměry dost vysoké, ale většinou se vyplatí, neboť ušetříte čas i palivo. Obvykle se dá platit kartou, ale vždy je dobré mít u sebe dostatek hotovosti. Mýtné brány jsou obvykle označené písmeny „AP“ nebo „R“, případně slovem „peaje“.

Na většině benzínových stanic můžete platit kartou. Hlavní společnosti jsou Cepsa a Repsol. Natankovat můžete normal (oktanové číslo 95), super (oktanové číslo 98) a naftu, která je označena diesel nebo gasóleo.

Pravidla silničního provozu

Ve Španělsku platí české řidičské průkazy. Povinnou výbavou auta je platná zelená karta, která je součástí českého povinného ručení. Z vybavení automobilu jmenujme výstražný trojúhelník, lékárničku a sadu náhradních žárovek.

Stejně jako v ČR jsou i ve Španělsku omezení rychlosti. Pokud není dopravním značením nejvyšší dovolená rychlost snížena, platí v obci limit 50 km/h, mimo město 90 km/h, na rychlostní silnici 100 km/h a na dálnicích je limit 120 km/h. Zvláště dopoledne čekejte na hlavních tazích radarovou kontrolu. Pokud vás španělská policie zastaví z jakéhokoli důvodu, klidně vám napaří pokutu podle sazebníku v řádu stovek eur. Jako cizinec se nebudete moci (ani chtít) dostavit k soudu, a tak budete muset zaplatit na místě v hotovosti nebo kreditní kartou. Pokud nezaplatíte na místě, zamknou vám auto, nebo vám zabaví pas.

Parkování

Najít vhodné parkovací místo může být problém především ve velkých městech a v historických centrech. Doba parkování na zpoplatněných místech je zpravidla omezená na několik hodin, nicméně stání mezi 20. a 8. hodinou ranní, v sobotu odpoledne a celou neděli je zpravidla bez poplatku. Zeleně a modře označené parkovací zóny ve většině měst znamenají nutnost uhrazení poplatku. Před opuštěním vozidla je vhodné se ujistit, že na daném místě můžete stát, neboť vozidlo stojící na zákazu může být okamžitě odtaženo. V některých městech, jako třeba v Granadě, zavedli poplatek za vjezd do historického centra, což může návštěvníky mnohdy nepříjemně překvapit. V mnoha případech se potom vyplatí zaplatit si hotel s parkovacím místem nebo placené parkoviště, jež vás vyjde zhruba na 12–20 € za den. Ve vesnicích je většinou mnohem jednodušší najít parkovací místo na ulici, ale i zde se vyplatí ostražitost.

PĚT NEJLEPŠÍCH ANDALUSKÝCH SILNIČNÍCH TRAS

Colmenar – Málaga Tato 35kilometrová/45minutová trasa z vesnice Colmenar ležící v oblasti Axarquía, známá svým lahodným medem, pozvolna sestupující přírodním parkem Montes de Málaga nabízí úchvatný výhled na Costa del Sol. Silnice č. A7000.

Grazalema – Vejer Dech beroucí 130kilometrová/3hodinová trasa z nádherné bílé vesnice Grazalema přes velkolepé přírodní parky Sierra de Grazalema a Alocornocales, ve kterém je největší les korkových dubů v Evropě, stoupá až k na kopci vystavěnému maurskému městu Vejer s úžasnou atmosférou. Silnice č. A2304 & A2228.

Valverde del Camino – Aracena Tato 77kilometrová/75minutová trasa vedoucí z městečka Valverde del Camino po silnici N435, z níž se odbočí na A461 a projede zvláštní zapomenutou krajinou bývalé důlní oblasti v okolí řeky Río Tinto, je jedna z nejpřekrásnějších andaluských silnic. Barevné panorama s rozpukanými skalisky a třpytícími se potůčky v barvě okru, rzi a také mědi, která se zde spolu se železem a stříbrem těžila po tři tisíce let. Silnice č. N435 a A461.

Cazorla – Segura de la Sierra Tato 90kilometrová/2,5hodinová trasa začínající v kouzelném městě Cazorla prochází hustě zalesněným, největším andaluským přírodním parkem, kde pramení Río Guadalquivir, a prudce stoupá k vysoko položené vesnici Segura de la Sierra s úchvatnou maurskou pevností. Silnice č. A319 & JA9118.

Lanjarón – Yegen Tato 75kilometrová/2hodinová trasa procházející nádhernými zalesněnými podhůřími Sierry Nevady, vybízí k návštěvě mnoha prostých vesnic oblasti Las Alpujarras od vesničky Lanjarón po tu nejznámější – Yegen, jež inspirovala Geralda Brenana k napsání autobiografického cestopisu South from Granada. Silnice č. A4132 & A4130.

Půjčení auta

Cestování půjčeným automobilem vám ušetří nejeden problém. Pokud jde o půjčování aut, je Španělsko jednou z nejlevnějších evropských zemí. V každém větším městě najdete několik půjčoven, ať už místních nebo mezinárodní společností, jako jsou Avis, Budget, EasyCar, Europcar, Hertz, Holiday Autos, National a Thrifty. Tyto společnosti si účtují přibližně 130 až 200 € za týden užívání malého auta, za větší auto nebo o letních prázdninách zaplatíte víc. Místní společnosti (třeba Atesa Watesa.es) někdy mají lepší nabídku než online půjčovny EasyCar (Weasycar.es) a Skycars (Wskycars.es), u nichž začíná cena na 25 € za den pronájmu malého auta. Další spolehlivé andaluské společnosti jsou Málaga Car Hire (pobočky po celém regionu; Wmalagacarhire.com), Malagacar (Wmalagacar.com) a Need2Rent-a-Car (Wneedtorentacar.com) půjčují malá auta přibližně za 150 € na týden v letní sezóně. Mimo sezónu je cena přirozeně nižší.

Pokud si plánujete vypůjčit auto, mělo by vám být minimálně 21 let a měli byste mít řidičský průkaz více než 12 měsíců. Doporučujeme také zkontrolovat, zda je na zapůjčený automobil uzavřené vhodné pojištění a že jsou všechna případná viditelná poškození zaznamenána na výpůjčním listě. V každém případě stojí za zvážení možnost příplatku, který by výrazně snížil náklady spojené s opravou poškozeného vozidla.

ŠPANĚLSKO ZPOZA VOLANTU

Turisté, kteří nemají se španělskou automobilovou dopravou žádné zkušenosti, mají často dojem, že se ocitli ve špatném snu nebo na neoficiálních závodech pouličních gangů, při nichž je vše dovoleno. Záhy ale zjistí, že divocí blázni za volantem vozů se španělskou poznávací značkou, kteří se jim se vzteklým pohledem lepí na zadní nárazník, divoce gestikulují, troubí a současně si vyřizují cosi po telefonu, jsou mimo silnici velmi milí, společenští a přátelští lidé dbalí zákonů. Velkou výzvou je pro mnoho zahraničních návštěvníků první setkání se semafory, kruhovým objezdem a přechodem pro chodce. Pokud se před přechodem rozhodnete zastavit a pustit chodce, dobře se nejdřív podívejte do zpětného zrcátka, zda máte dost velký odstup od vozu za vámi, jehož řidič pochopitelně nemůže podobně pošetilé chování předpokládat a rozhodně s ním nepočítá. Místní řidiči si často nedělají mnoho ani z červené, a pokud jen trochu spěchají, klidně pokračují v jízdě. Současně se připravte na velmi špatné značení (a na velmi časté povzdechy typu: tak tohle asi byla ta odbočka, kterou jsme měli zahnout), a to dokonce i na hlavních silničních tazích. Obzvláště náročné a někdy i nebezpečné jsou nájezdy a výjezdy z autopistas/autovías, neboť pro místní řidiče je věcí cti, aby nikoho nepustili do vedlejšího pruhu. Většina nejhorších nehod se ale stává na jednoproudých státních silnicích označených písmenem N, takže na nich jezděte obzvlášť opatrně. Hlavní silniční tahy jsou obvykle ve velmi dobrém stavu, ale menší silnice na tom bývají hůře, i když českého řidiče vyškoleného na tankodromech rozhodně nemohou vyvést z míry. V odlehlejších částech země si dávejte pozor na ovce, kozy a dobytek pasoucí se u silnic. Na závěr ale musíme přiznat, že situace na španělských silnicích se v posledních letech postupně (i když pomalu) zlepšuje, což ale znamená, že musíte počítat s větším počtem radarových a jiných silničních kontrol. Policisté daleko přísněji kontrolují alkohol, což ale nic nemění na tom, že Španělsko je stále zemí, kde na čerpacích stanicích bez problémů nalévají alkoholické nápoje.

Na kole

Cyklistika je skvělý způsob, jak navštívit místa, která byste jinak minuli, i když je potřeba mít na paměti, že Španělsko je jednou z nejhornatějších zemí Evropy a v Andalusii najdete dvě z nejvyšších španělských hor. Kromě náročných stoupání musí cyklisté bojovat také s vysokými letními teplotami. Jestliže se i přesto rozhodnete pro kolo, můžete se přemisťovat během chladnějších hodin (ráno po východu slunce a večer před západem), což vám výlet určitě zpříjemní.

Pokud váš cyklovýlet berete naprosto vážně, je vhodnější vyrazit na vlastním kole a být adekvátně vybaven. Půjčovny kol nejsou úplně všude, s jistotou je určitě najdete v prázdninových letoviscích a v turisticky hojně navštěvovaných městech, jako je Sevilla, Córdoba nebo Granada. Počítejte s cenou až 20 € za den nebo kolem 25 € za půldenní výlet. V Seville mohou turisté využít také výborného systému půjčování kol Sevici, který provozuje město. Ačkoli jsou Španělé nadšení cyklisté, odpovídající infrastruktura prakticky neexistuje. Cyklostezky najdete jen velmi zřídka (Sevilla a Córdoba tvoří výjimku) a jízda většími andaluskými městy je vcelku nebezpečnou záležitostí.

Doprava kola do Španělska by neměla představovat výrazný problém. Většina leteckých přepravců vám kolo přepraví jako běžné zavazadlo. Při koupi letenky je dobré na to předem upozornit a nenechávat nic náhodě. Španělští autobusoví řidiči jsou většinou ochotní, a pokud je dostatek místa, měli by vám kolo vzít společně se zavazadlem. S vlaky může být větší problém, protože pro přepravu kol existují speciální spoje, které jezdí v určitou dobu a určitou trasou. Regionální vlaky jsou obvykle bez problému, ale do vysokorychlostního vlaku si budete moct vzít s sebou kolo jen zabalené, nebo pokud budete cestovat nočním spojem.

Ve větších městech byste neměli mít problém nalézt cykloobchody a základní díly budou mít i v autoopravnách. Při předjíždění na vás budou často auta troubit, což je zpočátku trochu šokující, ale když si zvyknete, oceníte bezpečnost tohoto opatření. Pokud pojedete po hlavních silnicích ve skupině, jeďte vždy za sebou, nikdy ne vedle sebe. V posledních letech došlo k několika smrtelným kolizím s cyklisty. Při nocování ve městě nenechávejte kolo na ulici ani zamčené. Zloději by si na nich lehce smlsli. Většina hostelů nakonec najde bezpečné místo, kam vaše kolo uložit.

Ubytování

Ubytování ve Španělsku je v porovnání s většinou Evropy stále poměrně levné. Výběr je bohatý – od skromných hostelů a penzionů až po luxusní pětihvězdičkové hotely a paradory, zpravidla situované do historického objektu, jakým je klášter, hrad apod. Nejčastějším typem ubytování jsou v pobřežních letoviscích typické prázdninové hotely lemující pláže, i když pronájem bytu nebo domku vám rozhodně nabídne více svobody. V současné době jsou čím dál tím oblíbenější také noclehy na farmách, ve vesnických B&B a penzionech a také v horských hostincích.

Téměř v každém městě se dá sehnat jednoduše zařízený pokoj pro dva za 50 €. Na tříhvězdičkový hotel si připravte minimálně 100 €, za čtyřhvězdičkový zaplatíte přibližně 120 €, za pětihvězdičkový hotel a historický parador přibližně 150 až 200 €. Tento trend je zřejmý především v Seville a Granadě a také v moderních přímořských oblastech, kde se ceny pokojů pohybují mnohem výš.

Během turistické sezony, během festivalů a velkých kulturních akcí je včasná rezervace naprostou nutností ve všech větších městech a v prázdninových destinacích. Během místních svátků a jiných akcí jsou všechny pokoje obsazené již několik týdnů předem.

Pokud nemáte rezervaci a ubytování hledáte až po příjezdu, pamatujte si následující poučku: Směřujte ke katedrále nebo k náměstí a rozhlédněte se po přilehlé starší čtvrti. Ve Španělsku, na rozdíl od jiných evropských zemí, nemusíte zpravidla za ubytování přímo v centru nicpřiplácet; přičemž tříhvězdičkové a čtyřhvězdičkové hotely jsou většinou situovány spíše na předměstí.Pokud cestujete sami, dost vás to znevýhodňuje, protože jednolůžkových pokojů je jen poskrovnu. Pokud jste dva, nebo je vás dokonce víc, bude to pro vás velká finanční úleva. Je-li vás více, nebo máte s sebou dokonce děti, neváhejte smlouvat, určitě vám vyjdou s cenami vstříc.

Ceny za ubytování jsou sezonní, ale v recepci by měly být uvedeny minimální i maximální sazby. Pokud si rezervujete pokoj v sezoně na pobřeží, mějte na paměti, že většina hotelů přijímá rezervace minimálně na týdenní pobyt a někde vás dokonce nevezmou, nepřiplatíte-li si minimálně polopenzi. Pokud se vám to stane, nenechte se do ničeho vmanipulovat a hledejte dál. Je stále plno hotelů, kde jsou daleko flexibilnější. Budete však muset intenzivněji hledat a dříve plánovat. Nezapomíjete také, že hlavní turistickou sezonou není vždy léto, v lyžařských střediscích pohoří Sierry Nevady je nejrušněji v zimě a v některých velkých městech, například v Seville, Córdobě a Granadě bývá nejlevněji v srpnu, kdy naprostá většina obyvatel odjíždí na pobřeží. Španělé si navíc velmi rádi prodlužují státní svátky, takže pokud je ve čtvrtek nebo v úterý volno, zůstávají doma i v pátek nebo v pondělí. Většina hotelů v této době účtuje ceny jako v plné sezoně a nejen, že jsou vyšší ceny, ale také se výrazně snižují ubytovací kapacity.

Nejlepší ceny obvykle najdete na internetových stránkách, zejména v případě velkých hotelů — vyzkoušet můžete například společnosti NH Hoteles (Wnh-hotels.com), Accor (Waccorhotels.com) a Sol Meliá (Wsolmelia.com). Mnoho hotelů také využívá služeb specializovaných internetových stránek, zvláště mimo sezonu, kdy je zvlášť obtížné naplnit kapacitu hotelu. Často můžete narazit na opravdu velké slevy. Zde jsou dvě asi nejlepší stránky: Watrapalo.com a Wrumbo.es, které jsou sice jen ve španělštině, ale jsou přehledné.

CENY UBYTOVÁNÍ

V celém průvodci u všech ubytovacích zařízení uvádíme cenu, která platí pronejlevnější dvoulůžkové pokoje během hlavní turistické sezony(tedy obvykle Vánoce /Nový rok, Velikonoce a červen–září, byť v konkrétních případech může hlavní sezona připadat i na jiné části roku — léto je hlavní sezonou na pobřeží Costa del Sol, ale v suchém vnitrozemí Andalusie může být v tomto období nejlevněji).

Z toho plyne, že často dostanete pokoj levněji (mimo jiné v rámci různých akcí, slev a speciálních balíčků). U mládežnických hostelůa dalších ubytovacích zařízenís vícelůžkovými pokojirovněž uvádíme cenu za osobu a noc. Upozorňujeme, že k ceně pokoje či noclehu je vždy třeba připočítatosmiprocentní daňz přidané hodnoty (IVA), která není vždy zahrnuta v uvedené ceně, takže se raději předem informujte o celkové částce.

Pokoje v soukromí a B&B

Nejlevnější nocleh nabízí ubytovací zařízení s nápisy camas (postele) a habitaciones (pokoje), které označují pokoje v soukromí nebo nad bary. Časté spojení je camas y comidas („Postele a jídlo“). Pokud cestujete s hodně napjatým rozpočtem, zkuste je. Jejich majitelé je obvykle nabízejí na nádražích a dá se s nimi dobře smlouvat o ceně. Pokoje jsou obvykle čisté, ale často se budete muset smířit s postarším a třeba i otlučeným nábytkem a společnou koupelnou.

Rychle přibývá B&B, tedy „pokojů se snídaní“, které mohou být zařízené velmi prostě — zejména ve venkovských oblastech — i luxusně, což pochopitelně platí hlavně pro velká města.

Pensiones, hostales a hoteles

Systém členění ubytování ve Španělsku je velmi komplikovaný a různorodé členění v jednotlivých regionech to ještě více zneprůhledňuje.

Jako pravidlo však lze říci, že nejlevnější bývají fondas (rozpoznatelné podle modré značky s bílým F, která je často zavěšena nad vchodem do baru). Dále v hierarchii pokračují casas de huéspedes (CH na modrém poli), často se objevují pensiones (P) a méně časté hospedajes. Rozdíly mezi těmito institucemi jsou velmi nejasné, obecně však ve fondas a pensiones dříve podávali jídlo a casas de huéspedes (doslova „domy pro hosty“) byly dříve určeny k delším pobytům. Španělský turistický průmysl se rychle rozvíjí a s rozvojem ubývá starých dobrých fondas a casas de huéspedes, které na pobřeží už dnes prakticky nenajdete.

O něco dražší a častější jsou hostales (označené Hs) a hostal-residencias (HsR). Jsou rozčleněny do kategorií od jedné do tří hvězdiček. Ceny za takovéto ubytování se však liší v závislosti na tom, kde se nacházíte, čili čím dále od turistických center, tím levnější a naopak. Ve většině hostales najdete velmi pěkný funkční pokoj se sprchou, což je pro dvojici ta nejideálnější kombinace k pohodlnému nepředraženému bydlení.

Posunujeme se v hierarchii a dostáváme se k honosnému slovu hoteles (H), které jsou také rozděleny do hvězdičkových podkategorií. Jednohvězdičkové hotely stojí jako tříhvězdičkové hostely a někdy jsou dokonce levnější. Ve tříhvězdičkovém hotelu se však již při placení v porovnání s hostelem řádně prohnete. Ve čtyř- a pětihvězdičkovém hotelu se pak dočkáte přepychu a luxusu, za který si také pořádně zaplatíte.

Seznam místních ubytovacích zařízení najdete ve všech místních informačních centrech a k dispozici je také množství internetových stránek — doporučit můžeme například skvěle vedené stránky společnosti Rusticae (Wrusticae.es), na nichž najdete především stylové venkovské a městské hotely z celého Španělska nebo společnost Asociación de Hoteles Rurales de Andalucía (Wahra.es) zaměřenou na andaluské venkovské hotely.

Paradores

Na vrcholu hotelové hierarchie trůní státní instituce zvanéparadores(w.parador.es). Jedná se o překrásné luxusní budovy, obvykle přestavěné zámky, kláštery a menší kulturní památky. Paradores na pobřeží byly většinou účelově vystavěny v šedesátých letech dvacátého století. Většina turistů si nocleh v paradorech nemůže dovolit, ale bývají to výjimečné budovy, které stojí za prohlédnutí i z architektonického pohledu, a kdyby vám ani toto nic neříkalo, tak tu bývá stylový bar a luxusní restaurace. V současné době je ve Španělsku víc než devadesát paradorů. Ceny za nocleh závisí na lokalitě a oblíbenosti, ale také významu památky, v níž je hotel umístěn. Levnější dvoulůžkový pokoj může stát kolem 110 € na noc, ale běžnější jsou ceny mezi 150–180 €. K dispozici je ale také hodně slev a různých výhodných balíčků (většinou na oficiálních internetových stránkách). Levněji se většinou mohou ubytovat také senioři, mladí lidé a tělesně postižení a snížení ceny dosáhnete rovněž při delším pobytu.

Villas, apartmány a casa rurales

K dispozici jsou rovněž celé vily. Nejvíce jich najdete na pobřeží nebo v horách. Jsou většinou velmi dobře a pohodlně zařízené a pronajímají se obvykle na týden či delší dobu. Dobrou variantou jsou rovněž apartmány — ve městě či na venkově —, které často můžete mít i na kratší dobu. V případě apartmánů se ale musíte připravit na hodně kolísavou kvalitu, takže se vyplatí skutečně pozorně si vybrané místo prohlédnout na internetu. Ceny se hodně liší podle místa, roční doby a míry nabízeného pohodlí. Známými zprostředkovatelskými společnostmi jsou First Choice (Wfirstchoice.co.uk/villas) a Iglu Villas (Wigluvillas.com).

Casas rurales fungují na principu francouzských gîtes. Když budete mít štěstí, můžete dostat za málo peněz hodně muziky. Mnoho Španělů je o dovolené také samo vyhledává. Ubytování v těchto institucích se může lišit od bydlení na farmě, kde máte pokoj a stravu, až po zrestaurovaná stavení, kde si můžete sami vařit. Hodně majitelů nabízí různé sportovní a rekreační aktivity jako vyjížďky na koni, pěší túry, rybaření či jízdu na kole. Obecně lze říct, že jde o cenově výhodnou volbu. Platí se kolem 30 € na osobu, a pokud cestujete ve skupině, můžete dostat i lepší cenu.

Společnost ASETUR (Wecoturismo.com) zaměřená na venkovskou turistiku a ekoturistiku provozuje skvělé internetové stránky, na nichž najdete tisíce míst seřazených podle jednotlivých oblastí a dalších kritérií, ale dobrým zdrojem informací o casas rurales jsou také internetové stránky společnosti Top Rural (Wtoprural.com), která provozuje v Andalusii mnoho ubytovacích zařízení. Samozřejmě můžete využít i nabídku andaluských společností jako třeba Red Andaluza de Alojamientos Rurales (Wraar.es) nebo Rustic Blue (Wrusticblue.com).

Mládežnické hostely

Hodně hostelů je otevřeno pouze na jaře a v létě a v některých případech se nachází na nevýhodných místech daleko od centra. Rovněž mohou být celé dlouhodobě obsazeny nějakou školou nebo mládežnickou organizací. Pokud se budete chtít v mládežnickém hostelu ubytovat, neobejdete se bez karty HI, kterou si ale na mnoha místech můžete koupit při příjezdu. Musíme ale upozornit, že noc v mládežnickém hostelu stojí něco mezi 21–27 € (lidé do 26 let platí méně a mimo hlavní sezonu jsou ceny nižší), což v zásadě odpovídá polovině jednoduše zařízeného dvoulůžkového pokoje v hostalu nebo pensiónu. Současně je ale třeba říct, že v mládežnických hostelech bývá velmi příjemná a živá atmosféra a můžete se tam seznámit s dalšími věkově blízkými turisty. Některé se navíc nachází na krásném místě.

V některých městech a letoviscích najdete soukromé hostely. Ceny jsou většinou podobné těm oficiálním, ale můžete se těšit na hezčí zařízení a trochu víc stylu. Navíc bývají otevřené celý rok a nebudete muset platit za členskou kartu. Mnohé jsou zcela nové a kromě vícelůžkových pokojů nabízejí i dvoulůžkové pokoje a někdy velmi dobré vybavení a různé další služby (wi-fi , půjčovny kol, výpravy do okolí apod.).

Kempování

Ve Španělsku jsou doslova stovky kempů. Největší koncentrace kempů je pochopitelně podél pobřeží a v turisticky atraktivních oblastech. Běžná cena je okolo 5 € nebo 6 € na osobu a stejný poplatek i za stan, respektive ještě auto. Karavan nebo dodávka stojí okolo 6 €. Pokud je kemp na výhodném místě nebo pokud je nadstandardně vybaven (restaurace, bazén, bar, supermarket), zaplatíte větší obnos. V textu jsme ty nejlepší kempy popsali. Pokud hodláte hodně kempovat, obstarejte si podrobně zpracovaného průvodce Guía de Campings, který obsahuje kompletní seznam kempů a jejich vybavenosti. Příručka je k dostání ve větších knihkupectvích nebo si ji můžete objednat na wvayacamping.net.

Ve většině případů je legální tábořit i mimooficiální kempy, ale je třeba dodržovat určitá pravidla. Ve skupině musí být méně než deset lidí a nesmíte kempovat v „městských zónách, zakázaných armádních či turistických oblastech a do vzdálenosti jednoho kilometru od oficiálního kempu“. V praxi to také znamená, že nesmítekempovat na pláži(s jistou diskrétností můžete kempovat u pláže), a s trochou citlivosti si můžete postavit stan kdekoli v přírodě. Hodí se nejprve se slušně optat místních obyvatel.

Jídlo a pití

Bohatost a rozmanitost andaluské kuchyně je odrazem její složité historie. Jedno z typických jídel, gazpacho, sem přinesli Římané v prvním století před Kristem. Konečné podoby se ale dočkalo až po objevení Ameriky, kdy se začali v Evropě pěstovat rajčata a papriky. Velký vliv měli také Maurové, kteří pěstovali pomerančovníky, olivovníky a mandloně. Maurové také používali různá koření jako třeba kmín, skořici, muškát a šafrán; a k tomu zeleninu a ovoce, například lilek, špenát, kdoule a granátové jablko.

Moderní andaluská kuchyně patří do horské a přímořské kuchyně. Pět z osmi andaluských provincií má přístup k moři, tudíž zde ryby a mořské plody vládnou. Ve vnitrozemí dávají přednost dušeným masům, jamónu (sušená šunka) a zvěřině. V uplynulých letech došlo ke znovuoživení zájmu o regionální kuchyni a ke snahám o její zpestření, výsledkem čehož je množství velmi dobrých restaurací se šéfkuchaři, kteří hrdě nosí své michelinské hvězdičky. Ale samozřejmě ne každá restaurace nabízí vybraná jídla a ne každý pokrm je podobné kvality. Turistická letoviska mohou být v tomto směru zklamáním, a to hlavně ta, která jsou zaměřenná na zahraniční klientelu, a týden strávený na Costa del Sol vás může jednoduše utvrdit v tom, že španělským národním jídlem jsou vajíčka s hranolkami, sangria, pizza a Guiness. Naštěstí i v těchto oblastech se dá najít dobrá restaurace a tapas bar, ve kterých jedí místní a kde můžete najít kvalitní pokrmy, obzvláště pokud si objednáte menú del día, obdobu našeho menu nebo denní nabídky. V jazykové části je seznam nejčastějších potravin a jídel.

Snídaně, lehká jídla a sendviče

Tradiční andaluskou snídaní (desayuno) je chocolate con churros, což jsou podlouhlé sladké koblihy servírované s hustým kakaem. Ve většině kaváren podávají i toasty tostadas s olejem (con aceite) nebo máslem (con mantequilla) a marmeládou (y mermelada) a můžete si dopřát i hutnější vaječná jídla jako huevos fritos (smažená vejce), která nejsou typicky andaluská, ale jsou v nabídce v turistických oblastech. Bramborová omeleta – tortilla (Tortilla de patatas) je také skvělým tipem na snídani.

Ve většině kaváren ke kávě podávají i zákusky (pasteles nebo bollos) a koblihy. Více koláčů a sladkého pečiva však najdete ve skvělých cukrárnách pastelerías nebo confiterías. Ve větších městech bude pekařství panadería nebo croissantería, kde vedle běžného pečiva prodávají i sladkosti a zákusky. Některé bary se specializují na takzvané bocadillos, což jsou bohatě obložené bagety s velkým výběrem náplní. Pokud si je chcete nechat zabalit s sebou, požádejte obsluhu „para llevar“ (čti: para jevar). Nepleťte si bagetu bocadillo se sendvičem, protože tohle slovo znamená ve Španělsku bílý toastový chléb se šunkou, sýrem a spoustou majonézy.

Bary, tapas a raciones

Výhodou stravování po barech je možnost experimentovat. V mnoha podnicích je jídlo vyloženo na pultu a můžete si prostě bez znalosti jazyka ukázat na to, co se vám zdá nejlákavější. Jinde mají na tabuli vypsáno „lista de las tapas“. Tapas jsou miniporce tří či čtyř kousků masa nebo ryby nebo trocha salátu, které se často servírují zdarma k pití. Dnes většinou musíte zaplatit za vše, co je větší než několik oliv, ale malá pochoutka, pokud si nedáte nějakou extravaganci, přijde zřídka na více než 1,50–4 €. Raciones (v cenovém rozmezí 6–12 €) jsou velkou obdobou malých pochoutek a většinou se o ně dělí více lidí. Samy o sobě však nasytí jako menší jídlo. Čím je vás u stolu více, tím lépe. Tak šest porciček tapas nebo tři raciones dobře nasytí tři nebo čtyři lidi.

Tascas, bodegas, cervecerías a tabernas jsou různé názvy barů, ve kterých vám přinesou tapas a raciones. Většinou mají různé ceny, závisející na tom, zda stojíte u baru (základní sazba), nebo sedíte (až padesátiprocentní přirážka, která může za sezení na terase ještě narůst). Pokud jste přišli na tapas, měli byste vědět, jaká je místní specialita, a měli byste si ji objednat. Španělským zvykem je přecházet z baru do baru a objednávat si to, co v daném baru zrovna dělají dobře. Dnes se bohužel v barech až příliš často používá mikrovlnná trouba, která se příliš nehodí k ohřívání například chobotnic.

Restaurace

Jak je ve Španělsku běžné, restaurace se dělí do mnoha podkategorií. Najíst se můžete v comedoru, cafeteríi v restaurantu nebo marisqueríi.

Comedores doporučujeme, pokud vám jde o to, abyste se najedli levně a dosyta. Comedory jsou mnohdy součástí baru (najdete je v zadní místnosti) nebo jsou jídelnou hostelu či penzionu. Často jsou úplně neoznačeny a narazíte na ně, až když míjíte otevřené dveře. Bývají to svého druhu dělnické jídelny, takže hlavní jídla se tu podávají kolem poledne a večer může být zavřeno. U silnic bývají obdoby comedorů zvané ventas či mesones, které velice oceníte, pokud budete hodně cestovat po vlastní ose. Tyto stánky s občerstvením rozeseté podél silnic po celém Španělsku slouží cestujícím již po staletí, mnohé z nich doslova. V těch nejlepších ventách dostanete levnou hutnou venkovskou stravu. Nejlepší najdete vedle parkoviště plného náklaďáků. Zemití řidiči kamionů jsou zde častými hosty, a tak se vám dostane i kulturního zážitku. O něco výš se v hierarchii stravovacích zařízení nachází restaurantes (dělí se do kategorií od jedné do pěti vidliček) a marisquerías, kde se, jak název napovídá, podávají hlavně jídla z ryb a plodů moře.

Skoro všechny restaurace nabízejí polední menu menú del día, obvykle tři chody za něco mezi 7–12 €, ale někdy bývají menu i levnější, v závislosti na denní době. Denní menu ale jen zřídkakdy dostanete ve večerních hodinách, a pokud ano, obvykle si je třeba trochu připlatit (totéž platí i o víkendech, kdy bývají menu trochu sytější a zajímavější). Ve vyšší kategorii restaurací si můžete dopřát ochutnávkové menu menú de degustación, které je vždy vynikající, ale také dost drahé — ceny se pohybují mezi 30–60 € na osobu.

Comedory částečně nahrazují jídelny zvané cafeterías, které jsou centrální správou děleny do kategorií od jednoho do tří hrnečků (často spíše podle kapacity a vybavení než podle kvality jídla). Jídlo se podává na jednom talíři — plato combinado, kde bude nejspíše maso, vejce, hranolky nebo kalamáry a salát, často je v ceně i pití a pečivo. Plato combinado s vínem a chlebem tak pořídíte za 5–10 €.

Abyste se vyhnuli nechápavým pohledům ze strany personálu, pokud budete požadovat jídelní lístek (menu), musíte si říci o la carta, protože jinak dostanete to, čemu se španělsky řekne menú, čili jídlo za pevně danou cenu. Další nutností je nechávat aspoň malé spropitné (propina). Nemusí jít o horentní sumy, ale pokud vám chutnalo a vyhovovala vám obsluha, oceňte to. Pět procent za účet v restauraci to určitě spraví. Další věc, na kterou si budete muset dát pozor, je daň z přidané hodnoty IVA, která se automaticky připočítává k účtu a činí sedm procent. V jídelním lístku by mělo být uvedeno, jestli je daň v ceně zahrnuta nebo ne.

Španělé mají ve zvyku jíst velmi pozdě v noci. Obědy se obvykle podávají od 13.00 do 16.00 a večeře od 20.30 nebo 21.00, ale není výjimkou, že se jí až do půlnoci. Mnohé restaurace jeden den v týdnu zavírají.

NEJLEPŠÍ ANDALUSKÉ RESTAURACE

V Andalusii můžete najít několik restaurací, které patří mezi ty nejlepší v celém Španělsku, v několika málo z nich byste si mohli udělat slušnou díru do rozpočtu. Zatímco mnoho restaurací doporučených v průvodci boduje zejména kvůli kuchyni samotné, na níže uvedených místech se nejen skvěle najíte, ale k nezapomenutelnému zážitku dopomůže také příjemná až vřelá atmosféra a výjimečná poloha.

El Bigote Sanlúcar de Barrameda. Viz str. 136

El Chaleco Almuñécar. Viz str. 72

El Faro de El Puerto El Puerto de Santa María. Viz str. 133

José Vicente Aracena. Viz str. 119

La Escollera Estepona. Viz str. 77

Parador de Málaga-Gibralfaro Málaga. Viz str. 66

Santiago Marbella. Viz str. 75

Taberna El Alabardero Sevilla. Viz str. 114

Co jíst

Jestliže máte rádi ryby a mořské plody, budete se v Andalusii cítit jako v ráji, neboť dary moře jsou v této oblasti vždy čerstvé a tvoří základ rozmanitých druhů místních vynikajích tapas. Tyto potraviny bohužel nejsou zrovna levné, proto jsou jen zřídka součástí nejlevnějších menu (i když někdy i v nich můžete najít ty nejběžnější ryby — tresku, často solenou, a hejka nebo oliheň). Určitě byste ale měli využít všeho, co se nabízí. Dušené ryby (zarzuelas) a paella (která také obsahuje maso, obvykle králíka nebo kuře) jsou často nezapomenutelným kulinářským zážitkem. Paella pochází původně z Valencie a dodnes se tam připravuje nejchutněji, ale na jihu můžete ochutnat arroz marinero, její andaluskou obdobu, která je také vynikající. Je zřejmé, že na pobřeží se připravují znamenité mořské plody, ačkoli i Cádiz a přilehlá oblast mezi městy Sanlúcar, El Puerto de Santa Maria a Jerez si zaslouží výjimečnou pozornost pro svou pestrou gastronomickou nabídku. Pokud si budete v restauraci objednávat rybu, mějte na paměti, že uváděná cena je zpravidla za 100 g, přičemž průměrný pokrm z ryby bude vážit kolem 200–300 g (nebojte se číšníka při objednávání na odhad ceny zeptat).

Maso se podává nejčastěji grilované se smaženými bramborami a trochou salátu nebo sušené či konzervované a konzumované jako předkrm nebo uvnitř sendvičů. Jamón serrano, který je vynikající a je také výborným předkrmem, je v Andalusii konzumován opravdu hojně. Ovšem ty nejjemnější druhy, vyráběné z cerdos ibericos (iberské černé prase) ve městěch Jabugo v pohoří Sierra de Aracena a Trevélez v pohoří Sierra Nevada jsou opravdu velmi drahé. Ve vnitrozemních oblastech se jí více masa než na pobřeží, věhlasný je zejména córdobský rabo de toro (dušený býčí ocas). V přírodním parku Sierra de Aracena určitě ochutnejte setas (houby), lahodné jsou také pokrmy z vepřového se solomillo de cerdo (vepřová svíčková). Ve venkovských oblastech v údolích Sierry Moreny a oblasti Jaen se preferuje zvěřina – srnčí, koroptev, zajíc a divočák, stejně jako čerstvý pstruh jsou v nabídce téměř všech místních podniků.

Zelenina

Pokud jde o zeleninu, zřídkakdy najdete na talíři více než pár smažených či vařených brambor, které doprovázejí hlavní jídlo (i když obvykle si můžete objednat z jídelního lístku ještě další přílohu). Nicméně oblasti Córdoby a Jaenu jsou výjimkou a jaenská pipirrana jaenera (salát se zelenými paprikami a natvrdo uvaženými vejci) je jen jedna z mnoha zeleninových jídel, které v těchto částech Andalusie můžete ochutnat. Nicméně je obvyklejší objednat si nejprve jednoduchý salát nebo andaluský nejznámější pokrm, vychlazené gazpacho. Připravuje se z namočeného a následně rozmixovaného bílého chleba a česneku, ke kterým se přidá paprika, okurka a rajčata; z regionálních variant gazpacha jmenujme především córdobské salmorejo, málagské ajo blanco a cádizskou sopa de picadillo.

Moučníky

Andaluské moučníky (postre) jsou většinou sladké a lepivé, což je jedním z dalších pozůstatků dlouholeté maurské nadvlády. Levnější podniky obvykle mají jen omezenou nabídku — čerstvé ovoce nebo flan, španělský krém s karamelem, jež je v andaluském menu často nahrazen podobným tocino de cielo (nebeské sádlo) či natillas (pudinkový krém). Arroz con leche (mléčná rýže), cremo catalana (crème brûlée) a helado (zmrzlina) můžete ochutnat zpravidla v těch obyčejnějších restauracích. V lepších podnicích určitě ochutnejte místní lahodné speciality, v Málaze peras al vino (hruška zapečená s vínem a skořicí), v Granadě piononos (moučníky s alkoholem) a v Cádizu cremo de Jerez (sherry pudink) nebo brazo de gitano (krémová roláda), moučník konzumovaný po celé Andalusii. V luxusnějších restauracích je dezert připravován přímo kuchařem, nebo uznávaným místním cukrářem (na některých místech se připravuje dokonce v místním klášteře), ale na levnějších a odlehlejších místech často nabízejí jen obyčejné průmyslově vyráběné moučníky, jež mohou patřičně zkazit chuť. Na takových místech je dobré se zeptat „Es casero? („Je to domácí?“)

Sýr

Sýr se v Andalusii vždy servíruje jako součást aperitivu tapa, ne až po jídle. Místní druhy sýrů zpravidla nejsou určeny k exportu mimo region, takže zde můžete objevit opravdu zajímavé chutě, obzvláště v oblasti Las Alpujarras. Nejznámější je ovčí sýr z oblasti Pedroches z córdobské provincie, ačkoli také tvrdý a slaný Manchego ze sousední La Manchy je velmi oblíbenou značkou. Rozhodně byste také měli ochutnat sýr z kozího a ovčího mléka, který vyrábí na území přírodního parku Sierra de Grazalema oceňovaná sýrárna Payoyo.

Vegetariáni

Vegetariáni to v Andalusii nemají vůbec lehké: hlady neumřete, ale časem vám vejce a omelety budou, lidově řečeno, lézt i ušima (běžná omeleta se řekne tortilla francesa, tortilla de patatas je totéž s vařenými bramborami). Ve velkých městech najdete vegetariánská jídla v etnických restauracích a v poslední době přibývají i další zařízení nabízející jídlo vhodné pro vegetariány. Za zmínku také stojí fakt, že mnoho druhů oblíbených tapas jsou vlastně vegetariánskými pokrmy: espinacas con garbanzos (špenát s cizrnou), tortilla (bramborová omeleta), berenjenas fritas (smažený lilek) a patacas bravos (brambory v pikantní omáčce); najít je můžete ve všech koutech Andalusie. Čerstvou zeleninu a ovoce, sýr a vejce můžete koupit v obchodech.

V restauracích se budete často muset smířit s kousky šunky nebo tuňáka, které vám budou podstrkovat v salátech a vegetariánských jídlech, protože je Španělé nepovažují za maso a chtějí jen salát „trochu ochutit“. Z nutných frází, které vám pomohou sdělit váš postoj ke konzumaci masa, se naučte: „Soy vegetariano/a. Como sólo verduras. Hay algo sin carne?“ („Jsem vegetarián. Jím jen zeleninu. Máte něco bez masa?“). Možná ale budete muset dodat ještě „y sin mariscos“(„a bez ryb“) a „y sin jamón“(„a bez šunky“), abyste si byli jisti, že vám do jídla nepropašují nějaké maso.

Pokud jste vegan, budete se muset trochu podřídit nebo se smiřte s tím, že zhubnete. Některé saláty a vegetariánské pokrmy jsou skutečně striktně veganské, ale je jich málo a nabízí je jen málo podniků.

Káva, čaj a nealkoholické nápoje

Café(káva) se podává v kavárnách, barech a zmrzlinárnách (heladerías). Obvykle se jedná o espresso, a pokud se nezmíníte, nedostanete mléko (café solo). Pokud chcete kávu s mlékem, dejte sicafé cortado(malý kalíšek s kapkou mléka) nebocafé con leche(s velkým množstvím horkého mléka). Jestliže chcete velkou nebo méně silnou kávu, dejte siamericano. Káva s brandy, koňakem nebo whisky je známá jako carajillo. Ledová káva jecafé con hieloa v létě je osvěžující — obvykle jde o černou kávu, k níž dostanete skleničku s ledem. Čokoláda je oblíbená při snídani nebo po dlouhé noci strávené v barech — což často vyjde nastejno. Obvykle je velmi hustá a sladká. Pokud dáváte přednost spíše kakau, požádejte o místní značku Cola Cao.

Té (čaj) pijí Španělé nejčastěji černý, ale můžete si dát i bylinné čaje (infusiones): manzanilla (heřmánkový), poleo menta (mátový) a hierba luisa (odvar z lípie citronové). Pozor na čaj s mlékem. Španělské té con leche bývá sklenice horkého mléka s čajovým sáčkem.

Mezi místní nealkoholické nápoje patřígranizado(ledová tříšť) a horchata (nápoj z mandlového mléka), na kterých si v letních měsících můžete pochutnat u stánků s občerstvením nebo v mléčných barech a zmrzlinářstvích (heladerías). I když voda je pitná prakticky všude, v některých větších městech a v pobřežních oblastech chutná opravdu hnusně. Minerálky nejsou drahé – v nabídce jsou perlivé (con gas) a neperlivé (sin gas).

Víno, pivo a destiláty

Ke kulinářským zážitkům patří také ochutnávka vína. Vino tinto (červené), blanco (bílé) nebo rosado/clarete (růžové) patří ke každému jídlu. Víno je velice levné a na rozdíl od střední Evropy nenarazíte na nechutné patoky, které by se nedaly pít. Většina stolních vín, která se v Andalusii konzumují, se dovážejí z jiných španělských oblastí. Určitě je dobré znát alespoň pár termínů, která jsou spojená s procesem zrání těch nejlepších vín: crianza musí mít v okamžiku prodeje za sebou minimálně dva roku zrání; red reserva také aspoň dva roky, přičemž alespoň jeden v dubových sudech; red gran reserva alespoň dva roky v dubových sudech a tři v lahvi. Vino de Mesa a Vino de la Tierra jsou ekvivalenty francouzského Vin de Table a DO (Denominación de Origen) je španělskou verzí ve Francii obvyklého kontrolovaného označení země původu Appellation d‘origine contrôlée označující původ.

Jestliže se budete pohybovat mimo větší města, nabídka vín bude přirozeně omezenější. Větší restaurace ale zpravidla mají svůj sklep s dobrými víny a jejich personál vás jistě nechá rád nahlédnout do carty de vinos.

V Andalusii budete v restauracích také často během oběda v létě tázáni, zda chcete víno „con Casera“. La Casera je značka limonády, kterou si Andalusané často ředí víno, takže dostanou něco na způsob spritzu. Z této kombinace také vychází nápoj s názvem tinto de verano, mix červeného vína se sodou nebo limonádou, jež v létě výborně osvěží. Během slavností se hodně pije vinný punč sangría, který se nabízí také turistům — dávejte si na něj pozor, neboť je silnější, než se zdá.

V baru zaplatíte za malou skleničku vína okolo 0,50–2 € v závislosti na lokalitě (bary ve vesnicích jsou obvykle mnohem levnější než ve větších městech). V restauraci, pokud není víno zahrnuto v menú, začínají ceny na 7 € za lahev, v lepších podnicích ale počítejte s cenou minimálně 10–12 €, ale i mnohem víc, jestliže chcete ochutnat opravdovou kvalitu. Mnoho restaurací se dnes snaží snížit náklady na minimum, proto již víno v ceně menu není tak časté jako dříve.

Pivo (cerveza) je skoro vždy polotmavý ležák přijatelné chuti, ačkoliv některé španělské pivovary také začali vařit stouty, pšeničná piva a další druhy. Prodává se ve třetinkových lahvích (botellines) a za stejnou cenu si lze dát i točené. Jedna caña je malá sklenka točeného, caña doble je o něco větší, a pokud si objednáte un tubo (vysoká sklenice), dají vám asi třetinku. V případě, že množství neudáte, obvykle vám barman natočí tubo nebo doble. Mezi zavedené značky patří Mahou, Cruz Campo, San Miguel, Estrella de Galicia a Alhambra. Oblíbené je také světlé pivo clara s citronem (con limón) nebo limonádou (con casera nebo con blanca).

Uprostřed odpoledne, a nezřídka i k snídani, si Španělé dávají svou copu — likér a kávu. Nejlepší jsou anís (anýzovka) nebo coñac, místní brandy s nezaměnitelnou příchutí vanilky. Většina z nich se vyrábí v Jerez ve stejných firmách jako světoznámé sherry; mezi ty nejlepší patří Carlos I nebo Lepanto, které obstojí i ve srovnání s pravým francouzským koňakem. Z dalších stylových non-jerezano značek můžeme zmínit například brandy typu Armagnac, jako jsou Mascarö a Torres, vyráběné v Katalánsku. Po jídle se v mnohých restauracích podává chupitos, což je panáček s alkoholem různých chutí a síly, jako třeba pacharán (kombinace anýzovky a trnek).

V barech se alkohol objednává podle značky. Dovozové značky mívají domácí ekvivalenty a malažský gin Larios je například skoro stejně dobrý jako Gordon, ale stojí o polovinu méně. Při objednávání uveďte slovo nacional, což vám zaručí, že nedostanete drahou dovozovou značku. Velmi populární jsou koktejly, protože je u nich výhodný poměr objem a cena. Nabízí se mezinárodní mixy jako Gin-Tónic nebo velmi běžné Cuba Libre, čili rum s kolou. Bacardi mají ve všech barech, ale zkuste i jiné karibské rumy (ron). Dobrý je také Cacique z Venezuely nebo Havana Club z Kuby.

Sherry

Klasickým andaluským vínem je sherry — vino de jerez neboli fino, jak je běžně nazývané — a je opravdu vynikající. Je lehce dostupné a Andalusané ho konzumují s opravdovou chutí. Podává se chlazené nebo v místních bodegách kolem 12 °C (což je průměrná teplota vinných sklepů) a výborně doplní jakékoli tapas. Vybrat si můžete z více druhů, z nichž hlavními jsou fino neboli jerez seco (dry), amontillado (medium), oloraso (tělnaté) nebo jerez dulce (sladké) — tyto termíny byste také měli používat při objednávání. Podobné způsobem zpracování, ale přitom odlišné v chuti jsou Montilla a manzanilla, do kterých se nepřidává alkohol, jako v případě ostatních druhů sherry. Obě patří mezi suchá vína podobná sherry, domovem Montilly je stejnojmenné město v provinci Córdoba, zatímco manzanilla pochází z města Sanlúcar de Barrameda, které je společně s Jerez a El Puerto de Santa Maria částí tzv. Sherry Triangl, sherry trojúhelníku, tedy geografického vymezení pravého jerez.

Média

Pokud si chcete koupit celoplošné nebo regionální noviny či časopisy, rozhodně si vyberete z široké nabídky novinových stánků, které jsou prakticky na každém kroku, i když v hotelech a barech najdete denní tisk také. Ve větších městech, turisticky navštěvovaných místech a v prázdninových letoviscích jsou k dostání i cizojazyčná vydání (některé jsou dokonce vydávána přímo ve Španělsku), a to obvykle přímo v den vydání, nebo nejpozději den poté. Televize podkresluje atmosféru mnoha barů, kaváren a restaurací; ve většině penzionů a hotelů je televize součástí standardního vybavení pokoje.

Noviny

Andalusané nejsou velkými čtenáři novin, ostatně jako všichni Španělé, a proto náklad žádného z celostátních deníků nepřesahuje 400 000 výtisků. Ze španělských novin jsou asi nejlepší deník levého středu El País a deník pravého středu El Mundo. V obou jsou dobře zpracované sekce zahraničních událostí. Kromě toho mají i andaluskou přílohu s informacemi o tom, co se děje, a s přehledy kulturních událostí následujícího víkendu. Andaluský tisk je většinou v rukou místních magnátů a je převážně pravicový. Nejlepší andaluské deníky jsou malagský Sur, Diario de Cádiz, Córdoba a granadský Ideal. Jednoznačně nejvyšší náklad má sportovní deník Marca zaměřený hlavně na fotbal, ale k dispozici jsou i další sportovní tiskoviny jako As, El Mundo Deportivo a Sport. Ve velkých městech rovněž najdete bezplatné deníky a časopisy, které bývají k dispozici na autobusových zastávkách a ve vlakových stanicích.

Časopisy

Ve Španělsku si budete moct vybrat z velkého množství časopisů zaměřených na život celebrit, od tradičního časopisu Hola až po senzacechtivý bulvární plátek QMD! (Qué Me Dices). El Jueves („Čtvrtek“ s podtitulkem: „Časopis, který vychází ve středu“) je komiksový satirický časopis, zatímco internetový deník El Confidencial se zaměřuje hlavně na ekonomická a politická témata. K dispozici jsou rovněž anglicky psané časopisy, které dostanete hlavně ve velkých městech a také na pobřeží. K nejznámějším patří InMadrid, Barcelona Metropolitan a — v jižní části Španělska — Sur in English a The Olive Press.

Rozhlas

Španělský státní rozhlas Radio Nacional de España RNE (Wrtve.es/radio) má pět stanic: Radio Nacional zaměřenou na denní zprávy a obecné informace; Radio Clásica vysílající hlavně klasickou hudbu a zprávy z kultury; velmi oblíbené stanice Radio 3 a Radio 4 vysílající v katalánštině a převážně sportovní stanici Radio 5. Radio Exterior vysílá na krátkých vlnách a patří RNE. Naladit si můžete také stanice Cadena Ser a Onda Cero (zprávy, rozhovory se zajímavými lidmi, diskuse, sport a kultura), katolickou stanici COPE, stanici 40 Principales vysílající nejnovější španělské a zahraniční hudební hity či stanici Cadena 100 (hudba a kultura). Velmi oblíbená je rovněž sportovní stanice Radio Marca.

Televize

RTV provozuje celostátní kanály, zejména La 1 („Uno“) zaměřený na zábavní programy a zprávy a sesterský kanál La 2 („Dos“). K soukromým celonárodním stanicím patří Antena 3, Cuatro (Čtverka), Telecinco (Pětka) a La Sexta (Šestka). K dispozici je rovněž hodně oblastních stanic. K těm nejvýznamnějším patří katalánská TV3 a Canal 33 vysílající v katalánštině a baskická ETB vysílající v baskičtině. Dále můžeme jmenovat galicijskou TVG, andaluskou stanici Canal Sur a valencijskou Canal Nou s místními tématy. Hlavní satelitní stanicí je Canal+.

Slavnosti

Mnohé turisty hodně překvapí, když přijedou do malé andaluské vesnice, kde čekají nanejvýš pár barů a nějaké to ubytovací zařízení, a zjistí, že ulice jsou plné praporů a další pestrobarevné výzdoby, na hlavním náměstí hraje kapela a místní obyvatelé vesele slaví. V celé Andalusii nenajdete město či vesnici, kde by se alespoň pár dnů nevěnovali oslavám, které jsou pro turisty skvělou příležitostí, jak se zblízka a často doslova na vlastní kůži seznámit s místní kulturou.

LEDEN

1.–2. Día de la Toma (Granada) Granadský svátek oslavující vstup katolických králů do města 2. ledna 1492 a završení reconquisty. V roce 1275 byla Granada posledním muslimským královstvím na území Španělska. Šikovným manévrováním se granadským vládcům podařilo udržet si samostatnost další dvě a půl století. V roce 1479 se však sňatkem Fernanda a Isabely spojilo aragonské a kastilské království, čímž se výrazně zvýšil vliv katolických panovníků. Granada přišla o své mocné ochránce a tlak, který byl na město kladen, se postupně stával nesnesitelným. V roce 1490 vypukla válka. Město odolávalo obležení celých sedm měsíců, ale 2. ledna 1492 podepsal Boabdil, poslední maurský panovník, kapitulaci a odevzdal klíče od města. Křesťanská reconquista Španělska tak byla završena.

5. Cabalgata de Reyes Magon (Málaga) Tříkrálová jízda Cabalgata de Reyes Magon je tradiční průvod Tří králů ulicemi větších španělských měst. Dětem jsou při těchto slavnostních průvodech házeny z vozů sladkosti. Koná se každoročně v předvečer svátku Tří králů (Zjevení Páně). Děti chodí v tento den spát brzy, navíc až poté, co si vyčistí boty. V nich pak ráno nacházejí dárky, o které si Třem králům napsaly v dopise. Za vidění stojí zejména průvod v Málaze.

Druhá lednová neděle: Romería de la Virgen del Mar (Almería) Svátek Panny moře

Podle místní legendy se měla zjevit Panna Maria, patronka město Almería, na pláži Torregarcía 21. prosince 1502. Na památku této výjimečné události byla na tomto místě postavena kaple, která je cílem každoroční poutě z chrámu Panny Marie v Almeríi.

ÚNOR

1. San Cecilio (Granada) Den svatého Cecilia, patrona Granady, se tradičně slaví již od 17. století hlavně ve čtvrti Sacromonte, kde jsou v katakombách místního kláštera uloženy ostatky tohoto patrona.

Týden před Popeleční středou: Karneval Extravagantní týdenní oslavy ve všech andaluských městech. Mimořádně rušné jsou zejména v Cádizu, kde se můžete těšit na působivé průvody ve fantastických kostýmech, na flamenco, pouliční pěvecké soutěže a další zábavné atrakce. Tento karneval se nechal inspirovat tím benátským a brzy se stal jedním z největších karnevalů v Evropě. Účinkující skupiny nacvičují mimo jiné satirické popěvky, v nichž si berou na mušku módu, známé osobnosti i politiky. V Málaze probíhají v rámci tohoto karnevalu květinové bitvy Batalla de las Flores.

BŘEZEN/DUBEN

Semana Santa (Svatý týden) Velikonoce jsou hlavním španělským svátkem. Velkolepé průvody s početnými alegorickými vozy jsou k vidění především v Seville, Málaze, Granadě a Córdobě, ale v menším rozsahu také v menších městech, jako jsou Jerez, Arcos, Baeza a Úbeda. Náboženské spolky – bratrstva – v kostýmech nesou ulicemi pasos, nosítka s obrovskými sochami znázorňující Pannu Marii, Krista nebo Umučení Ježíše Krista. Doprovázejí je lidé převlečení za biblické postavy nebo kajícníky ve vysokých kuželovitých kápích. Všechno vrcholí působivým průvodem se svíčkami za soumraku o Velkém pátku. V neděli probíhají oslavy již spíše v rodinném kruhu.

Poslední týden v dubnu (dva týdny po Velikonocích, zpravidla v dubnu, výjimečně až začátkem května): Feria de Abril (Sevilla) Největší, týden trvající oslavy odehrávající se v Seville oficiálně začínají o nedělní půlnoci a trvají až do neděle následující. Vzdálenější břeh řeky Guadalquivir se pro tuto příležitost zaplní množstvím barevných zábavních stánků (casetas), ve kterých se popíjí a tančí sevillanas až do pozdních ranních hodin. Jednotlivé stánky zpravidla patří prominentních sevillským rodinám, skupinám přátel, různým klubům, asociacím nebo politickým stranám.

Poslední neděle: Romería de Nuestra Señora de la Cabeza (Andújar, Jaén) Třídenní oslavy odehrávající se v chrámu Matky Boží u městečku Andújar v oblasti Jaén, který byl postaven na jednom z vrcholků hor Sierra Moreny. Tisíce poutníků, kteří sem přicházejí z celého regionu, oblečení do typických andaluských kostýmů, v noci tančí a zpívají před chrámem. Poslední den slavnosti se uzavírá procesím, které se od chrámu vrací zpět do Andújaru.

KVĚTEN

1.–2. Romería de la Virgen de la Estrella (Navas de San Juan, Jaén) Této slavnosti, která se koná již přibližně pět století, se pravidelně účastní více než 60 tisíc poutníků, oděných do kostýmů flamenca. Procesí putuje z malého městečka Navas de San Juan do 4 kilometry vzdálené poutní kaple, aby se třetí den oslav opět vrátilo zpět, a to za doprovodu deště růžových okvětních lístků, které na průvod hází okolní diváci.

První týden: Cruces de Mayo (Córdoba) V tento květnový svátek se v ulicích Córdoby objeví množství symbolů kříže vytvořených z pestrobarevných květin, tančí se a zpívá až do pozdních ranních hodin. Oslavy doprovází také festival patií, během něhož se soutěží o nejhezčí córdobské patio.

Začátek května (zpravidla týden po sevillské Ferii): Feria del Caballo (Jerez de la Frontera) Na tomto exkluzivním koňské trhu v Jerez de la Frontera je možné spatřit ta nejlepší světová plemena koní. Nejde ale o klasický trh, nýbrž o unikátní podívanou nabitou zajímavým programem – výstavy, dostihy, dražby, přehlídky a další akce, během nichž se tančí a zpívá.

Svatodušní svátky (7 týdnů po Velikonocích): Romería del Rocío (Almonte, Huelva) Této největší španělské romeríe se pravidelně účastní okolo milionu poutníků, kteří putují na koních, v koňmi tažených vozech nebo pěšky z městečka Almonte do 17 kilometrů vzdálené vesnice El Rocío.

Čtvrtek po slavnosti Nejsvětější trojice: Slavnost Těla a krve Páně (Corpus Christi) Svátek, který se slaví ve všech větších španělských městech, připomíná snahu o pokřesťanštění místních obyvatel, kteří byli po dlouhá staletí pod arabskou nadvládou. Města se zaplní stánky s občerstvením, bohatým programem a nechybí ani býčí zápasy.

Třetí víkend: Romería de Santa Eulalia (Almonaster la Real, Huelva) Pouť s oslavami pořádaná k uctění památky svaté Eulalie, patronky vesnice.

Poslední týden: Feria de la Manzanilla (Sanlúcar de Barrameda, Cádiz) Velkolepý svátek místního vína la Manzanilla, během kterého se pije, hoduje, tančí flamenco a pořádají se různé sportovní akce.

ČERVEN

Druhý týden: Feria de San Bernabé (Marbella, Málaga) Během tohoto několikadenního svátku na počest místního patrona se organizuje množství koncertů, výstav, býčích zápasů, ale také průvod obrů a velkých hlav.

13.–14. Fiestas Patronales de San Antonio (Trevélez, Las Alpujarras) Slavnost s rekonstrukcemi bitev mezi Maury a křesťany.

23.–24. Candelas de San Juan (Vejer, Cádiz) Slavnost, při které se při ohních a bujaré zábavě podél pobřeží čeká na východ slunce.

23.–26. Feria of Alhaurín de la Torre (Alhaurín de la Torre, Málaga) Slavnost s průvodem, během níž se pořádají velkolepé soutěže ve flamencu.

ČERVEN/ČERVENEC

Mezinárodní festival hudby a tance (Granada) Během tohoto hojně navštěvovaného festivalu se hraje a tančí flamenco, ale k poslechu je také komorní hudba, například v prostorách granadského paláce Alhambra, ale také v letním paláci Generalife a v paláci Karla V.

ČERVENEC

Začátek července: Mezinárodní kytarový festival (Córdoba) Hojně navštěvovaná a mimořádně uznávaná přehlídka klasické hudby, flamenca a latinskoamerické hudby v Córdobě.

Konec července: Virgen del Mar (Almería) Almeríjský hlavní festival s přehlídkami, spoustou jídla, pití a zábavy, ale také koncerty a koňskými dostihy. Centrem dění je almeríjské náměstí Plaza Vieja.

SRPEN

3. Fiestas colombinas (Huelva) Slavnosti na počest španělského mořeplavce Kryštofa Kolumba a jeho objevů, neboť na svou první výpravu se vydal právě 3. srpna 1492 z přístavu Palos de la Frontera blízko Huelvy.

5. Trévelez Romería (Trévelez, Granada) Půlnoční pouť z města Trévelez k hoře Mulhacén, která je nejvyšší horou Sierra Nevady.

Polovina srpna: Feria de Málaga (Málaga) Jedna z nejrušnějších a nejzajímavějších oslav v celé Andalusii, hojně navštěvovaná i zahraničními turisty. Těšit se můžete na obrovský trh, ohňostroje, hudbu a divadelní představení v ulicích města, nechybí ani průvod k chrámu Panny Marie Vítězné.

15. Nanebevzetí Panny Marie Velké oslavy s množstvím stánků ve městě Vejer a také na dalších místech.

15. Noche del Vino (Cómpeta, Málaga) Divoké slavnosti vína, během nichž se tančí, zpívá a víno teče proudem.

17.–20. První cyklus koňských dostihů (Sanlúcar de Barrameda, Cádiz), další se konají týden poté.

Druhá polovina srpna: Vendimia (Montilla, Córdoba) Slavnosti vinobraní s bohatým doprovodným programem.

23.–25. Festival Guadalquivir (Sanlúcar de Barrameda, Cádiz) V rámci tohoto oblíbeného festivalu se pořádají býčí zápasy a soutěže ve flamencu.

ZÁŘÍ

6. Fiesta de Cascamorras (Baza a Guadix, Granada) Oslavy, které se pořádají ve městech Baza a Guadix, jejichž obyvatelé proti sobě bojují o získání sochy Panny Marie a přitom se vzájemně polévají špinavým olejem.

7. Romería del Cristo de la Yedra (Baeza, Jaén) Slavnost, během níž celé město tančí a zpívá v ulicích.

7.–14. Feria de la Moscatel/Feria de Nuestra Señora de Regla (Chipiona, Cádiz) V rámci slavností se organizují závody býků a soutěže ve flamencu, místní víno teče proudem.

8. Romería de Nuestra Señora de los Ángeles (Alajar, Huelva) Oslavy jsou doprovázené koňskými dostihy, jejichž cílem je chrám na skále Arias Montano.

První dva týdny v září: Vendimia (Jerez de la Frontera) Vinobraní ve městě Jerez, které je zahájeno hromadným šlapáním hroznů bosýma nohama, poté probíhá svěcení místní jedinečné odrůdy jérez (sherry) v katedrále. Program slavnosti je bohatý – flamenco, koňské dostihy, býčí zápasy, gastronomické ochutnávky, včetně degustace slavného sherry.

První dva týdny: Ronda feria (Ronda, Málaga) Velkolepé oslavy v malagském městě Ronda, během nichž je možné zhlédnout soutěže ve flamencu nebo na koridu Corrida Goyesca, což jsou klasické býčí zápasy v krojích z 18. století.

ŘÍJEN

1. Fiesta de San Miguel Oslavy, které se konají v historické čtvrti Granady Albayzín rovněž jako v dalších andaluských městech.

15.–23. Feria de San Lucas (Jaén) Největší a nejdůležitější jaénské slavnosti, které se pořádají již od 15. století.

LISTOPAD

1. Todos los Santos (slavnost Všech svatých) Svátky, které se slaví v celé Andalusii, organizují se procesí od kostelů ke hřbitovům, na hroby se kladou květiny a zapalují se svíčky.

PROSINEC

28. Fiesta de los Verdiales/Día de los Santos Inocentes (Málaga) Španělská obdoba našeho aprílu, kdy si lidé na sebe navzájem vymýšlejí vtípky, a pokud se druhý nechá napálit, zvolají „Inocente!“. V malagských městech se u této příležitosti konají bujaré oslavy. Za vidění stojí především ty ve městech Comares, Almogía, Casabermeja nebo Puerto de la Torre.

Vánoce se ve Španělsku slaví podobně jako u nás – všude najdete vánoční výzdobu, světýlka, betlémy, vánoční stromečky, ale dárky přinášejí tradičně až Tři králové 6. ledna.

22. prosince se vyhlašují výsledky velké národní loterijní hry El Gordo, která je považovaná za největší loterii na světě. Její vyhlášení se již stalo nedílnou součástí předvánoční atmosféry.

Býčí zápasy

Ke španělským slavnostem neoddělitelně patří býčí zápasy. Zejména v Andalusii si corridu dopřejí všechny vesnice, které si to mohou alespoň trochu dovolit, a ve velkých městech, jako Sevilla, se během slavností koná hned několik prestižních zápasů.

Španělé nazývají svůj oblíbený sport Los Toros a nikdo nepochybuje o tom, že je to velký byznys. V celém odvětví se prý pohybuje kolem sto padesáti tisíc lidí, nejlepší matadoři vydělávají spoustu peněz a svou slávou si nezadají s hvězdami showbusinessu. Pro místní aficionados (nejde jen o obyčejného fanouška, ale také znalce) jsou býčí zápasy součástí tradiční kultury a takřka posvátným rituálem — velký důraz se klade na výkon toreadora i býka a jejich počínání je pro Španěly spíše uměleckým projevem než výrazem krutosti. Pokud se s nimi pokusíte zavést řeč na téma týrání zvířat, v tomto konkrétním případě vám nejspíš nebudou (chtít) rozumět. Vysvětlí vám, že býci jsou patřičně cvičení a zápasy jsou smyslem jejich života, který tráví v relativním pohodlí — samozřejmě do chvíle, než je naženou do arény.

Pokud se rozhodnete býčí zápasy navštívit, vybírejte jen nejprestižnější akce, při nichž budete svědky „tance“ a „čistého“ zabití býka. Jen máloco je nechutnější než scéna, kdy matador neuměle býka utrápí a obecenstvo na něj píská, bučí a hází po něm polštářky, na kterých se v aréně sedí. Pokud budete mít možnost jít na dobrý zápas, zvolte ten, při němž matadoři jezdí na koni, nebo nejstarší formu corridy známou jako rejoneadores, která se vyvinula v Andalusii v 17. století.

Býčí zápasy se konají od března do října a ceny vstupenek začínají na 20 € — za nejlepší místa ale zaplatíte podstatně víc, někdy až 100 € a více. Nejlevnější místa jsou gradas — v nejvyšších řadách v zadní části arény, odkud dobře uvidíte, ale nebudete se muset příliš trápit detaily, protože ty vám s největší pravděpodobností uniknou; místa v předních řadách jsou známá jako barreras. Sedadla se rovněž dělí na sol (na slunci), sombra (ve stínu) a sol y sombra (nejdřív na slunci, poté ve stínu), ale toto rozdělení již nehraje tak významnou roli jako dřív, protože stále více býčích zápasů začíná až navečer v 18.00 nebo 19.00 místo tradičních 17.00. Místa sombra jsou o něco dražší, ovšem nikoli kvůli divákovu pohodlí, ale proto, že většina soubojů se odehrává ve stinné části arény.

Vstupenky na novilladas (toreadoři nováčci a mladí býci) jsou mnohem levnější, kolem 10–40 €. Pokud není příliš velký zájem o tyto zápasy, často bývají vstupenky zdarma na barech nebo je nabízí přímo agenti před arénou.

Ještě jedna rada, raději si půjčte polštářek, protože dvě hodiny sedět na betonu není nic příjemného. Organizátoři si také účtují něco jako spropitné, pokud jste spatřili opravdu skvělý výkon – a to se stává často. Pivo a nealkoholické nápoje se prodávají uvnitř.

Fotbal

Když španělská reprezentace po desetiletích podprůměrných výkonů porazila ve finále Mistrovství Evropy 2008 Německo, celý národ uspořádal obrovskou party. Ještě větší party Španělsko zažilo po získání titulu mistrů světa v roce 2010.

Cizinci připadá, že nejpopulárnějším španělským sportem jsou býčí zápasy, ale moderní realitou je spíše masová obliba fotbalu (fútbol). Pokud toužíte zažít skutečné vzrušení, nechte se unést nedělním utkáním La Ligy (Wlfp.es) a uvidíte, že fotbalový adrenalin je srovnatelný s adrenalinem na Plaze de Toros.

Již léta jsou hlavními kluby bohatý Real Madrid a FC Barcelona. Oba týmy si ligový titul střídají častěji, než je zdrávo. Poslední dobou se však týmy dočkaly slušné opozice ze strany klubů Atlética Madrid, Athletic Bilbao, Valencia CF, Villarreal CF a Sevilla FC. Svou moc však Barcelona a Madrid upevňují i jiným způsobem — každý víkend se vedou dlouhé debaty o tom, kdo vyhraje a o kolik gólů.

Andaluské týmy

Sevilla FC je nejúspěšnější andaluský klub, následovaný městským rivalem Betis Sevilla. Dalším předním andaluským týmem je Málaga CF, která hrála první ligu poprvé v letech 1999–2006 a po dvou letech ve druhé lize se zase vrátila. V první lize ještě hrají další dva andaluské týmy, a to Granada CF a UD Almería, který postoupil do první ligy za méně než dvacet let od založení v roce 1989. Dalším významným klubem je Recreativo Huelva, který je nejstarším klubem ve Španělsku (založen v roce 1889). V současnosti hraje druhou ligu stejně jako Córdoba CF, která hrála první ligu naposledy v roce 1972.

Sledování hry

Ligová sezóna běží od konce srpna do poloviny května nebo začátku června. Většina zápasů se hraje v neděli od pěti nebo sedmi hodin navečer, kromě zápasů vysílaných v televizi, které začínají až v devět nebo v deset večer.

S výjimkou několika významných zápasů, jako třeba s Barcelonou a Madridem nebo městské derby v Seville, se dají vstupenky sehnat celkem lehce; cena se pohybuje kolem 30 €. Pokud ale přijede Real nebo Barca, cena se může klidně zdvojnásobit. Překvapivě vhodná doba pro zhlédnutí více zápasů je v srpnu, protože týmy hrají hodně přípravných přátelských utkání s věhlasnými zahraničními kluby.

Pokud nepůjdete přímo na stadion, můžete jít sledovat zápas do baru, kde je také dobrá atmosféra. Obzvláště ve městě, jehož tým nehraje zrovna domácí zápas. Hodně barů má venku na ceduli vypsáno, které zápasy budou vysílat. Na internetových stránkách Wsoccer-spain.com nebo české Weurofotbal.cz můžete najít kompletní informace a spoustu článku o španělském fotbale.

Cestování s dětmi

Španělsko je jako stvořené pro cestování s dětmi všeho věku. Všude je pustí a batolata se budou těšit velké pozornosti. Pokud cestujete nezávisle, jsou v průvodci popsány různé lunaparky a dětské zábavní parky. Jako ve všech středomořských zemích zůstávají děti s rodiči dlouho vzhůru, obzvláště v létě. Je naprosto běžné, že děti pobíhají okolo kaváren a po náměstích i kolem 22. a 23. hodiny, a ty vaše se určitě velmi rádi přidají. Rodiče berou své děti s sebou do restaurace naprosto běžně a není neobvyklé vidět čtyři generace jedné rodiny společně v baru u tapas.

Pobytové zájezdy

Většina letovisek je na rodiny s dětmi velmi dobře připravena. Na děti tu čekají dětské kluby, dětské jesle, různé sportovní aktivity, závody, soutěže a vůbec zábava. Jedinou nevýhodou je, že jste uvázáni na jednom místě a ze Španělska mnoho neuvidíte. Jednoznačně nejpříjemnějšími městy jsou pro děti Sevilla a Granada, kde se vaše ratolesti mohou těšit na spoustu atrakcí. Po celém regionu najdete množství zábavních parků a dostatek zábavy i pro ty nejmenší. Jmenovat můžeme třeba Isla Mágica v Seville, Tivoli World blízko Torremolinos a westernové městečko Mini Hollywood v Almeríi, na pobřeží pak můžete najít několik velmi oblíbených vodních parků.

Ve většině muzeí, galerií a pamětihodností mají děti nárok na slevu (děti do čtyř a někdy dokonce do sedmi let mají vstup zdarma) a totéž platí i ve vlacích, při mnoha výpravách, na lodích a dalších turistických atrakcích a akcích.

Ubytování

Pokud cestujete samostatně, s hledáním ubytování byste neměli mít žádný velký problém. Většinahostalesa pensionesnabízí třílůžkové a čtyřlůžkové pokoje a rodinné apartmány najdete často i v hotelech. Upozorňujeme ale, že většina levných pokojů se nachází v posledních podlažích a často není k dispozici výtah, což může být zejména s malými dětmi dost nepříjemné. Také byste měli vědět, že ve staršíchpensionesnebývá topení a v některých částech země v nich může být dost chladno i v létě. Za dětskou postýlku, případně hlídání je třeba si připlatit — obvykle tolik, že se nocleh dostane na cenovou úroveň noci v o kategorii dražším hotelu. Nikdy se navíc nedá zcela spolehnout, že hotel slibované služby skutečně poskytuje. Vždy je lepší informovat se předem. V mnoha směrech nejvýhodnější je nocleh v apartmánu s kuchyňkou. Dokonce i ve velkých městech byste měli najít apartmány, v nichž vás ubytují i na jednu noc, i když běžnější je delší, obvykle týdenní pronájem — někdy budete mít to potěšení (či smůlu) bydlet s rodinou majitele.

Potřeby pro děti, oblečení a služby

Jídlo pro děti, jednorázové pleny, dětská výživa a další věci jsou ve Španělsku běžně k dostání v lékárnách a také v supermarketech, ale musíte počítat s tím, že někdy nenajdete značky, na které jste zvyklí z domova.

Například dětskou bio výživu dostanete jen ve velkých městech, ale na venkově ji budete shánět marně — většina běžně vyráběné výživy obsahuje malé množství cukru a soli. Často není k dispozici ani čerstvé mléko, neboť většina Španělek se pro své děti spokojí s trvanlivým. Pokud vaše dítě potřebuje nějakou speciální pomůcku nebo stravu, nejlepší je vzít si ji s sebou. Připomínáme, že v příručních taškách, které si berete na palubu letadla, nesmíte mít tekutiny. Hlavními výrobci dětského oblečení jsou firmy Prénatal (Wprenatal.es) a Chicco (Wchicco.es). Obě mají obchody ve všech velkých i malých městech. Vyzkoušet můžete také místní obchod řetězce El Corte Inglés.

Rodiny berou děti do restaurací a barů, ale s dětskými sedačkami a speciální nabídkou jídla pro malé zákazníky se příliš často nesetkáte — výjimkou jsou jen pobřežní letoviska. Ve většině barů a kaváren vám ale ochotně ohřejí láhev s mlékem. Vzácné jsou rovněž přebalovací pulty, které najdete v podstatě jen ve velkých supermarketech a nákupních pasážích a dokonce ani zde nebývají vždy dokonale čisté.

Chování k dětem

Většina obchodů, ubytovacích a stravovacích zařízení je k dětem vstřícná v tom smyslu, že nikomu nevadí, když přijdete se skotačící tlupou potomků. V šatnách většiny muzeí vám pohlídají kočárek a obsluha v restauracích se bude o malé děti živě zajímat a často je potěší nějakou drobnou pozorností. Kojení na veřejnosti není běžné, ale ve velkých městech a letoviscích nikoho nepohoršuje; ve venkovských oblastech je ale lepší neprosazovat své návyky a přizpůsobit se místním lidem. Hodně turistů s malými dětmi nepříjemně překvapí hluk. Španělsko je skutečně hlučná země: když pomineme slavnosti, rušit mohou zuřivě troubící motoristé a rozjaření návštěvníci barů, které se mnohdy nacházejí přímo pod hotelovými pokoji.

Praktické informace

Adresy

Adresy se píší: c/Picasso 2, 4° izda. — což znamená Picassova ulice (calle) č. 2, čtvrté patro, vlevo — (izquierda); dcha. (derecha) je vpravo; cto. (centro) uprostřed; s/n (sin número) znamená, že dům nemá popisné číslo; bajo znamená přízemí.

Podnebí

Všeobecně se dá říci, že ideálním obdobím k návštěvě Andalusie je jaro a začátek léta nebo podzimu — nicméně počasí může být kraj od kraje velmi vrtkavé a proměnlivé. Sierra Grazalema má nejvyšší úhrn deštových srážek, zatímco v provincii Almería je nejvíce slunečných hodin. Sevilla je nejteplejším španělským městem a teploty v letních měsících zde v poledne mohou vystoupat až k 30 °C, během rána a pozdního odpoledne se pohybují zpravidla mezi 23 a 27 °C. Noční teploty v horských regionech Sierry Nevady a Sierry de Cazorla se mohou v zimě přiblížit bodu mrazu, ale v létě jsou příjemně osvěžující — což je jistě dobrá zpráva pro pěší turisty a všechny, kterým nedělají vysoké teploty dobře.

Stížnosti

Všechna stravovací i ubytovací zařízení musí mít podle zákona libro de reclamaciones (knihu stížností). Hodně problémů se dá vyřešit již jen žádostí o knihu stížností, neboť většina zařízení ji má raději prázdnou, protože nechtějí přitahovat pozornost úřadů. Zápis můžete udělat ve španělštině, ale přijatelná je i angličtina. Vždy ale pište čitelně a vyjadřujte se stručně, srozumitelně a k věci. Nezapomeňte uvést svoji adresu, neboť máte nárok na informaci, jak byla vaše stížnost vyřešena. Někdy můžete dostat i kompenzaci, ale s tou raději nepočítejte. Stěžovat si můžete také v místním informačním centru, kde za vás problém často vyřeší.

Ceny

Ceny ve Španělsku za posledních deset let hodně vzrostly, ale například jídlo a pití je tu stále relativně levné a obzvláště výhodná je veřejná doprava. Velká města a turistická letoviska jsou stále mnohem dražší než odlehlejší místa, ve zvláštních případech se mohou ceny krátkodobě zvýšit, například během Semana Santa (Svatý týden) nebo Feria de Abril v Seville se mohou ceny pokojů zvýšit o 30 % i více.

Průměrnou denní útratu není snadné stanovit, neboť zatímco ve venkovské části Andalusie za sklenku vína dáte šedesát centů a pokoj v penzionu vás přijde na 30 €, ve velkých městech (Sevilla nebo Granada) víno bude stát 3 € a podobný pokoj 60 €. Zkusíme tedy alespoň orientační výpočet. Pokud se spokojíte s nejlevnějšími hotely, budete používat veřejnou dopravu a stravovat se v místních restauracích, vyjdete s 50 až 80 € na den. V případě, že si vyberete stylovější a pohodlnější ubytování, elegantnější restaurace a k tomu budete víc cestovat (třeba i mimo město), musíte počítat spíš s 100 až 150 €, což je suma, která vám v pětihvězdičkových paradorech nebude stačit ani na pokoj.

Dost se dá utratit také za návštěvu muzeí, galerií, kostelů a klášterů — pokud byste si například prohlédli všechny památky, které doporučujeme v Granadě, jen za vstup byste dali zhruba 40 € a více za osobu. Vždy se vyplatí vzít si studentské průkazky, s nimiž na mnoha místech dostanete různě velkou slevu (kromě průkazky je dobré mít i pas či jiný doklad). Do některých muzeí, kulturních institucí a také turistických atrakcí je vstup jeden den v týdnu nebo měsíci zdarma. Všechny dále uváděné ceny platí pro dospělého a neobsahují žádnou slevu; děti (a také senioři) často platí méně a děti do 4 let mívají vstup zdarma.

Zločinnost a bezpečnostní rizika

Existují tři druhy policistů: Guardia Civil, Policía Municipal a Policía Nacional. Příslušníky Guardie Civil poznáte podle zelených uniforem a je lepší se jim obloukem vyhnout. Od dob, kdy byli pravou rukou Frankovy diktatury, se jejich úloha zmenšila, ale stále zůstávají zásahovou silou. Pokud potřebujete policii a chcete nahlásit vážnější čin, jako například znásilnění, chápavější bude Policía Municipal v modrobílých uniformách. Na venkově bude k dispozici pouze Guardia Civil, která je obvykle ochotná, ale v choulostivých případech se s velkým pochopením nesetkáte. Často se stává, že člověk si připadá spíš jako hlavní podezřelý. Policía Nacional v modrých uniformách je nejčastěji ve městech. Policisté jsou ozbrojeni poloautomatickými zbraněmi a střeží důležité objekty jako ambasády, nádraží, pošty a vlastní stanice. Mají v popisu práce zasahovat proti demonstrantům při nepokojích a dávat pozor na teroristy. V menších městech je mezi místními a městskými policisty určité překrytí pravomocí a někdy sídlí i ve stejné budově.

Pokud vás okradou, zamiřte přímo na policii, kde podáte oficiální výpověď denuncia a kde s vámi sepíší protokol — ten budete potřebovat pro pojišťovnu. Často je to dost zdlouhavé a nepříjemné, zejména pokud nemluvíte španělsky. Formulář můžete vyplnit i online — informace najdete na internetové stránce Wpolicia.es —, ale na stanici budete muset kvůli podpisu i tak. V případě, že vám ukradnou pas nebo ho ztratíte, okamžitě kontaktujte velvyslanectví.

Jak se vyhnout potížím

Bohužel musíme konstatovat, že kapsářství a krádeže jsou ve Španělsku v podstatě běžným jevem, a to zejména ve velkých městech a vyhlášených turistických centrech, i když počet drobných zločinů nijak zvlášť nepřekračuje míru obvyklou i v jiných velkých evropských zemích. Pozor si musíte dávat především na místech, kde se zdržuje hodně lidí, a ve veřejné dopravě, ale rozhodně nemusíte být zbytečně ustrašení.

Nenechávejte nic cenného v zaparkovaném autě, alespoň ne na viditelném místě, a pro jistotu si s sebou berte i navigaci. Pokud budete mít poruchu nebo nějaké potíže na silnici, buďte velmi opatrní, od koho přijmete pomoc — nejlepší je počkat na policii. V poslední době se po silnicích pohybuje hodně falešných „samaritánů“, kteří vám ochotně vymění píchlou pneumatiku a přitom vás nenápadně okradou (někdy tyto bandy číhají na čerpacích stanicích, kde se postarají, abyste po pár stech metrech museli zastavit).

Pokud vás zastaví dopravní policie, fakt, že jste cizinec, vám nijak nepomůže. Za přestupek dostanete pokutu, kterou můžete zaplatit hotově nebo kartou.

Sexuální obtěžování

Španělská machistická pověst poslední dobou silně trpí a samotné ženy se již prakticky nikde nesetkají s diskriminací nebo s nechtěnou pozorností, aspoň v porovnání s obtěžováním, které zažijete na podobných místech v italských velkoměstech.

Španělé chodí do barů a na terasy ve větších smíšených skupinách a často zůstávají až do časných ranních hodin. V jejich přítomnosti se budete cítit relativně bezpečně. Jazyková bariéra komplikuje možnost odhadnout, komu důvěřovat. Použitelná fráze je: Déjame en paz (dechameenpaz — „Nech mě být“) a bude postačovat na běžné odehnání nechtěného nápadníka. Pokud se bojíte pozdního návratu, jeďte taxíkem. Všude je jich plno, jsou dobře označené, nejsou drahé a v noci jsou nejbezpečnějším dopravním prostředkem.

Hlavní turistická letoviska na pobřeží žijí vlastním dovolenkovým životem. Španělé, kteří se tu potulují po diskotékách a barech, nejsou větším ani menším nebezpečím než podobná individua u vás doma. Víc problémů vám můžou způsobit vaši opilí spoluturisté. Možná se budete cítit nebezpečněji ve vylidněných venkovských oblastech, kde ani po hodinách chůze nenarazíte na obydlenou farmu či dům, i když tento fakt většinou nepředstavuje žádné větší reálné nebezpečí, protože Španělé jsou zpravidla velmi nápomocní a pohostinní. Mnoho žen bivakuje uprostřed opuštěné přírody od Tarify až po Sierru Nevadu, i když samozřejmě bezpečnější je využít nabídky hotelů a penzionů.

Elektřina

Stejně jako v České republice je napětí v síti 220 V. Jednodušší zástrčky budou fungovat, ale zemnící kolík je umístěn trochu jinak, ovšem můžete si koupit adaptér.

Vstup do země

Občané České republiky mohou vstupovat a pobývat na území Španělska (a všech členských států EU) bez omezení pouze na základě platného cestovního dokladu nebo průkazu totožnosti. Vždy ale doporučujeme cestovat s platným cestovním pasem. Cestovní doklad by měl platit ještě minimálně tři měsíce po předpokládaném opuštění země. Pro Španělsko platí v rámci Schengenské dohody bezvízový styk pro pobyt do devadesáti dnů. Řidiči mohou používat platný národní řidičský průkaz a k němu potřebují technický průkaz a zelenou kartu jako doklad o pojištění vozidla.

Pokud byste chtěli ve Španělsku zůstat déle než tři měsíce, budete se muset ohlásit na provinčním cizineckém úřadu Oficina de Extranjeros, kde dostanete povolení k pobytu — seznam provinčních úřadů najdete na internetových stránkách španělského ministerstva vnitra (Wmir.es). Ohlašovací povinnost neplatí pro oficiálně zaměstnané občany EU a studenty (na výměnném programu, stipendiu či jinak).

Gayové a lesby

Sezdávání párů stejného pohlaví bylo ve Španělsku uzákoněno v roce 2005 a takto sezdané homosexuální páry mají tedy stejná práva jako páry heterosexuální, a to včetně práva na adopci. Zákonná věková hranice je šestnáct let a platí bez omezení pro homosexuální i heterosexuální svazky.

Ve většině andaluských větších měst je bohatá gay scéna, za zmínku stojí hlavně Sevilla a Cádiz. Ten je velmi známý svým liberálním postojem a tradicemi a návštěva místního Carnavalu je opravdu požitkářským zážitkem. Za návštěvu stojí také Torremolinos, které bylo jednou webovou stránkou pro gaye a lesby zvoleno nejlepší španělskou destinací. Španělský výraz pro gay scénu je „el ambiente“ (atmosféra), ale může se vám hodit i termín „entiendo“, což v doslovném překladu znamená „rozumím“, v tomto kontextu ale „jsem gay/lesba“.

UŽITEČNÉ ADRESY:

Wfundaciontriangulo.org

Wandalucia.com/living/gay.htm

Wgayinfospain.com

Zdraví

Občané České republiky mají ve Španělsku nárok na lékařské ošetření, ale musí počítat s uhrazením spoluúčasti, která je ve Španělsku v případě léků 40 %, takže se vyplatí připojištění.

Ve Španělsku není povinná žádná vakcinace, ale pokud míříte dále na jih do Afriky, nechejte se včas před odjezdem očkovat minimálně proti žloutence. Běžně vás cestou může potkat nevolnost nebo střevní chřipka. Jako prevenci si omývejte ovoce a nejezte tapas, která vypadají, že je uvařili před týdnem. Voda z kohoutku se ve Španělsku dá pít, pokud u něj není upozornění „agua no potable“.

Menší zdravotní problémy lze vyřešit nákupem léků v lékárně (farmacia), kterou si buď najdete na internetu, nebo se doptáte, protože lékárny jsou i v těch nejmenších městech. Lékárníci jsou vzdělaní a obvykle hovoří anglicky nebo jiným světovým jazykem a poradí vám způsob, jak si s nemocí poradit. Ve Španělsku je ve volném prodeji množství léků, které jsou jinde jen na předpis. Lékárny bývají otevřeny po–pá 9.00–13.30 a 17.00–20.00, ale často jsou otevřeny i do noci a ve velkých městech je zaveden i systém nepřetržitých služeb.

V případě nutné lékařské pomoci volejte číslo 061, což je rychlá záchranná služba (Servicios de Urgencia) nebo na jednotné evropské číslo tísňového volání 112. Hospitalizace v nemocnici je s vyplněným formulářem E111 pro občany EU zdarma. Všichni zubaři jsou soukromí a za plombu zaplatíte okolo 70 €. Seznam dentistů je na internetu, ale poradí vám i v hotelu nebo v turistické kanceláři.

Pojištění

Přestože ve Španělsku platí všechny výhody běžného zdravotního pojištění, doporučujeme vám připojistit se proti krádeži, ztrátě či újmě na zdraví, ať už v případě zranění nebo nemoci. Pokud byste byli okradeni, nezapomeňte to oznámit policii a nechat si sepsat protokol pro pojišťovnu, protože bez protokolu vám nebude po návratu uznána náhrada.

Existuje několik druhů pojištění. Rozumné je pojistit se pro případ úrazu, ztráty zavazadel, ztráty jízdenky, pro případ ztráty hotovosti a pro případ přerušení nebo zkrácení cesty. Pokud cestujete s cestovní kanceláří, vaše dovolená je pojištěna proti úpadku cestovní kanceláře. Pokud plánujete provozování některých adrenalinových sportů, jako je lezení, paragliding, lyžování a další, bude sazba vašeho pojištění vyšší. Jak už bylo řečeno, každý turista by měl vědět, že většina běžných pojištění se nevztahuje na sportovní aktivity typu lyžování, vysokohorské turistiky, jízdy na koni a v žádném případě na adrenalinové sporty jako horolezectví, canyoning, caving a podobně. Pokud hodláte některý z těchto sportů provozovat, je třeba při sjednávání pojišťovací smlouvy na tuto skutečnost upozornit.

POJIŠTĚNÍ ROUGH GUIDES

Rough Guides ve spojení s worldNomads.com nabízí své vlastní cestovní pojištění. Je určené pro kohokoli, bez rozdílu národnosti, státní příslušnosti, věku či místa pobytu. Pokrývá široké spektrum sportovních aktivit, zahrnuje nepřetržitou asistenční službu, vysoké krytí lékařské péče a nákladů na převoz domů a pravidelně aktualizované informace o jednotlivých turistických destinacích. Pojistit se můžete online z celého světa, samozřejmě i během cesty. Víme, že turisté se často potýkají s nepředvídatelnými situacemi, takže pojištění lze průběžně měnit. Podrobnější informace najdete na wroughguides.com/shop.

Internet

Internet je nejlevnější způsob přístupu k informacím a ke komunikaci se světem. Po celé zemi je nesčetně internetových kaváren (španělsky cibercafé), počítače s internetem bývají v obchodech s počítači a v telefonních kancelářích locutorio. V poslední době se velmi rychle množí takzvané hotspoty, tedy místa, kde je dostupné bezdrátové připojení na internet. Hotspoty najdete na některých veřejných prostranstvích velkých měst, v kavárnách, restauracích, na nádražích, benzinových pumpách, letištích a podobných místech.

Prádelny

Prádelny jsou ve velkých městech i samoobslužné (lavanderías automáticas), ale je jich málo. Většinou si budete muset prádlo nechat vyprat v prádelně s obsluhou (lavandería). Čistírna se řekne tintorería. Upozorňujeme, že se nesmí věšet prádlo z okna nad ulicí a mnohé pensiones a hostales výslovně zakazují praní prádla v umývadlech. Drobnému mezinárodnímu incidentu se vyhnete, když se předem zeptáte, kde byste si mohli přeprat pár věcí.

Pošta

Pošty (Correos; Wcorreos.es) jsou obvykle v centru města a bývají otevřeny od 8.00 do 14.00 a od 17.00 do 19.30. Hlavní pošty ve velkých městech bývají otevřeny podstatně déle a přes poledne nezavírají. Až na metropole je ve městě vždy jen jedna pošta a fronty u přepážek bývají dlouhé. Známky na dopisy se prodávají i v novinových stáncích a trafikách (žlutohnědé označení Tabac).

Na jakoukoli poštu ve Španělsku si můžete posílat dopisy poste restante (Lista de Correos). Adresa by měla obsahovat vaše příjmení (podtržené a velkým tiskacím písmem), slova Lista de Correos, město a provincii. Došlou poštu vám vydají na pas či občanský průkaz. Pokud čekáte poštu, požádejte úředníka za přepážkou, aby zkontroloval kolonky podle obou vašich jmen. Odesílání pošty je vcelku spolehlivé. Dopisy a pohlednice dorazí do Čech zpravidla do tří až sedmi dnů, což se může v létě trochu protáhnout. K dispozici je také expresní přeprava zásilek (urgente nebo exprés).

Mapy

Kromě map v tomto průvodci a různých brožur s mapami zdarma se vám jistě bude hodit přehledná automapa. Nejlepší je koupit ji přímo ve Španělsku, kde je v knihkupectvích (librerías) široký výběr. Mapu koupíte i u stánků ve městě nebo u benzínové stanice. Nejlepší mapou Andalusie je pravidelně aktualizované vydání Michelin Andalucía (1 : 400 000), která obsahuje i mapu Sevilly, což je jediné místo celého regionu, kde byste se mohli ztratit. Můžete ji doplnit stejně kvalitní mapou Michelin Costa del Sol (1 : 200 000), která pokrývá i významnou část vnitrozemí provincí Cádiz, Málaga, Granada a Almería. Tyto mapy jsou běžně dostání v jakémkoli španělském knihkupectví, v České republice se dají koupit ve specializovaném internetovém obchodě nebo případně u lépe zásobovaných knihkupců.

Pro pěší turistiku si můžete pořídit celou škálu topografických map vydávaných vládními agenturami CNIG (Instituto Geográfico Nacional; Wcnig.es) a SGE (Servicio Geográfico del Ejército; Wsge.es). Mapy jsou k dispozici v měřítku 1 : 200 000, 1 : 100 000, 1 : 50 000 a někdy i 1 : 25 000. Různé mapy SGE se považují za přesnější, ale ani jedna instituce nevydává stoprocentně aktuální mapy. Katalánské vydavatelství Editorial Alpina (Weditorialalpina. com) vydává užitečné mapy v měřítku 1 : 40 000 a 1 : 25 000 pro všechny horské a podhorské oblasti ve Španělsku.

Peníze

Ve Španělsku se stejně jako ve většině Evropy platí eury (€). K dispozici jsou bankovky v hodnotách 5, 10, 20, 50, 100, 200 a 500 eur (některé obchody ovšem nechtějí přijímat bankovky nejvyšší hodnoty) a mince v hodnotách 1, 2, 5, 10, 20 a 50 centů a 1 a 2 eura. Aktuální směnné kurzy najdete na internetových stránkách Woanda.com nebo Wkurzy.cz.

Nejjednodušším způsobem přepravy peněz jsou v současnosti platební karty, i když v některých oblastech se vyplatí mít u sebe i hotovost. Kreditní a debetní karty jsou ve Španělsku široce přijímány. Karty společností Mastercard, Visa a American Express akceptují prakticky všude, ale s jinými druhy karet můžete mít potíže. Více ceněné jsou karty s čipem, kdy je pro platbu kartou vyžadován PIN, nebo karty embosované (s plastickým tiskem), které mohou být přijímány i neelektronicky. Na karty typu Electron lze povětšinou také vybírat, ale nebudí takovou důvěru. Přímé platby kreditní kartou jsou u většiny bank zdarma, a pokud máte účet vedený v jiné měně než euro, dá vám banka zpravidla poměrně výhodný kurz. Při výběru peněz z bankomatu dostanete stejně výhodný kurz, ale zaplatíte hned dvojí poplatek. První bance, která bankomat provozuje, a druhý vaší bance. Jedná se zpravidla o fixní poplatek několika eur, a proto se vyplatí vybírat méně často a větší sumy peněz. Bankomaty, stejně jako v ČR, komunikují v několika jazycích. Pokud nevládnete ani jedním z nich, nacvičte si před odjezdem pro jistotu u domácího bankomatu výběr v angličtině nebo v němčině. Nepočítejte s tím, že čeština bude v nabídce jazyků bankomatu. Před odjezdem se také ujistěte, že znáte PIN své karty a víte, jaký je váš denní či týdenní limit. Rozhodně nikdy nespoléhejte na kartu jako jediný zdroj peněz.

Španělské banky bancos a spořitelny cajas de ahorros mají pobočky ve všech velkých i menších městech a také ve většině vesnic — s výjimkou těch nejmenších. Otevřeno je obvykle pondělí–pátek 8.30–14.00, v některých městských pobočkách také sobota 8.30–13.00 (mimo červen–září, kdy mají všechny banky v sobotu zavřeno). Ve všech turistických oblastech najdete směnárny casas de cambio s podstatně výhodnějším kurzem (samozřejmě místo od místa odlišným) a peníze můžete měnit také ve většině větších informačních center, na velkých vlakových nádražích a ve většině obchodních domů El Corte Inglés.

Otevírací doba

Takřka všechny andaluské obchody, muzea, kostely a informační centra mají zavřeno během siesty, obvykle minimálně dvě hodiny uprostřed dne.

Obvyklá otevírací doba je pondělí–pátek 9.30–14.00 a 17.00–20.00. Hodně obchodů v sobotu otvírá o trochu později (v 10.00) a zavírá kolem 14.00, i když i zde je to v různých částech země různé a ve velkých městech najdete otevřené obchody i v sobotu odpoledne. Supermarkety a obchodní domy mívají otevřeno od pondělí do soboty od 10.00 do 21.00 nebo 22.00.

Muzea a galerie až na pár výjimek rovněž dodržují polední přestávku (siestu), která v tomto případě obvykle trvá od 13.00 nebo 14.00 do 16.00. V neděli má většina muzeí a galerií otevřeno pouze v dopoledních hodinách a v pondělí bývá zavřeno celý den (muzea jsou většinou rovněž zavřena 1. a 6. ledna, 1. května a 24., 25., a 31. prosince). Otevírací doba se dost často z roku na rok mění, ale většinou nevýrazně, tak o půl hodiny. Někdy je otevírací doba sezonní. Letní sezona ve Španělsku zahrnuje období od Velikonoc do září, zimní sezona trvá od října do Velikonoc.

Katedrály, kostely a kláštery mají otevřeno stejně jako muzea a galerie a většinou se při jejich návštěvě platí vstupné. Ostatní kostely bývají zavřené a otvírají se pouze při mších brzy ráno a v pozdním odpoledni (mezi 18.00–21.00), takže se do nich podíváte jen v těchto omezených hodinách, nebo budete muset sehnat někoho s klíčem. Farář nebo správce kostela bydlí vždy poblíž a místní vám poví, kde ho najít. Očekává se od vás, že mu necháte malé spropitné nebo dáte dar kostelu.

Státní svátky

Státní svátky vám mohou narušit (a naruší) plány. Kromě státních svátků se prakticky všude slaví řada místních fiest (v každém městě i vesnici jsou jindy a obvykle souvisí s oslavami místních svatých). V praxi to znamená, že vše až na bary a hotely zavírá.

Další komplikace nastane v srpnu, což je tradiční španělský měsíc dovolených. Do života Španělů se ale postupně vkrádají evropské zvyky a v současnosti je skoro všude klimatizace, takže pomalu mizí i měsíční srpnová pauza. Na druhou stranu to však nemění nic na tom, že během tohoto měsíce bude prakticky nemožné najít v horských a pobřežních střediscích ubytování, a totéž platí o jízdenkách na vlaky, letadla a autobusy. Pokud je to možné, v srpnu si vše předem rezervujte.

ŠPANĚLSKÉ STÁTNÍ SVÁTKY

1. ledenAño NuevoNový rok

6. ledenEpifaníaZjevení Páně

Březen/dubenViernes SantoVelký pátek

1. květenFiesta del Trabajo1. máj, Svátek práce

15. srpenLa AsunciónNanebevzetí Panny Marie

12. říjenDía de la HispanidadDen Španělska

1. listopadTodos los SantosVšech svatých

6. prosinecDía de la ConstituciónDen ústavy

8. prosinecInmaculada ConcepciónNeposkvrněné početí Panny Marie

25. prosinecNavidadBoží hod vánoční

Nakupování

Nakupování v Andalusii může mít různé podoby — od slídění na místním bleším trhu po korzování designérskými butiky v Seville či Granadě. Ve větších městech vévodí hlavním nákupním třídám oblíbené španělské značky jako Mango a Zara, společně s místní nejoblíbenější značkou obuvi Camper. Pokud jde o jídlo, supermarket najdete bez větších problémů a na trhu (mercadillo) nakoupíte výborné čerstvé ovoce, zeleninu a další potraviny. Největším obchodním domem, který najdete ve všech větších městech, je El Corte Ingles, kde dostanete prakticky všechno.

Andalusie je také známá svou řemeslnou výrobou. Kožené výrobky, jako jsou pásky, tašky, peněženky a dokonce jezdecká sedla, nakoupíte nejlépe v Córdobě nebo ve středověkém městečku Ubrique (Cádiz), kde se dříve kůže zpracovávala; v Seville seženete ty nejlepší doplňky na flamenco — šaty, vějíře, přehozy a krajky. Córdoba je místem, kde najdete ty nejstylovější ručně vyrobené klobouky za naprosto směšnou cenu. Keramika je k dostání prakticky všude, ale pro tu nejlepší si zajeďte do Ubedy, která má úžasnou hrnčířskou minulost, nebo do měst Nijar či Sorbas (oboje v Almeríi). Ručně tkané koberce a ponča dostanete v oblastech Las Alpujarras a Sierra de Grazalema, také Nijar je známý pro své jarapas (koberce tkané ze starých hadrů). Jerez je samozřejmě místem, kde nakoupíte sherry, a v blízkém Sanlúcar de Barrameda si jistě vyberete z různých druhů manzanilly. Olivový olej by neměl chybět mezi produkty, které povezete domů jako dárek, protože andaluští producenti patří mezi ty světově nejlepší, a to zejména v místech jako Baena, Zuheros (obě Córdoba) a Segura de la Sierra (Jaén). Tato oblast je samozřejmě také domovinou kytary, z nichž ty nejkvalitnější (a nejnádhernější) jsou vyráběny šikovnýma rukama řemeslníků v Granadě.

Protikuřácké zákony

Od roku 2006 ve Španělsku platí zákon upravující kouření na veřejných místech a v roce 2011 došlo k jeho dalšímu zpřísnění. V současnosti se nesmí kouřit ve všech veřejných budovách, v dopravních prostředcích, v barech, restauracích, klubech a kavárnách. Zejména ve srovnání se severními zeměmi budete mít pocit, že se ve Španělsku stále hodně kouří, ale obecně se zákaz dodržuje.

Daně

Daň z přidané hodnoty IVA činí osm procent v hotelech a restauracích a osmnáct procent v obchodech. Obvykle je započítána v ceně, ale není to pravidlem, takže při placení v některých hotelech a restauracích můžete být nemile překvapeni, byť v zásadě by mělo být vždy jasně uvedeno, zda požadovaná cena zahrnuje daň z přidané hodnoty.

Telefonování

Španělské telefonní automaty jsou podobné jako všechny ostatní na světě. Pokud nemůžete na ulici najít budku, bývají placené telefony i v barech. Existují automaty na mince, které fungují na eura, ale je jich stále méně. Výhodné jsou telefonní karty tarjetas (prodávají se v trafikách kiosko nebo tabac). Přístroje dávají instrukce v několika jazycích, včetně angličtiny. V budkách bývají i instrukce s místními předvolbami a tísňovými čísly. Vyzváněcí tón je dlouhý, obsazovací tón je krátký a přerušovaný. Běžná odpověď při zvednutí telefonu je digáme („mluvte“), často zkráceno na diga nebo jen lakonické si. Automaty fungují v principu stejně jako u nás a dá se z nich volat přímo i mezinárodně. Pokud budete chtít zažít dobrodružství, nebo se z budky nedovoláte do zahraničí, můžete zkusit staromódnější službu locutoria, což jsou kanceláře, kde vám číslo vytočí a platíte až po ukončení hovoru. Při volání ze Španělska vytočte při volání do zahraničí: 00 + předvolbu státu (ČR 420) + účastnické číslo (do ČR 9 čísel). Pokud voláte do Španělska z České republiky, vytočte: 00 + 34 + telefonní číslo. Pro celé území Španělska platí tísňové telefonní číslo 112, kterým lze kontaktovat současně policii, zdravotníky, hasiče a další pohotovostní služby. Ve všední den je levnější volání po dvacáté hodině. O víkendu jsou navíc levnější metropolitní a vnitroprovinční hovory.

V dnešním světě má mobilní telefon téměř každý. Španělská síť GSM je stejná jako v Česku a pokrytí je s výjimkou některých horských oblastí celoplošné. Před odjezdem si u svého operátora zjistěte podmínky roamingu svého tarifu nebo předplacené karty, případně si nechejte roaming aktivovat. Upozorňujeme ale, že ceny roamingu jsou stále poměrně vysoké. Platí se za příchozí i odchozí hovory a prodražit se mohou i SMS zprávy. Není ale problém pořídit si mobil, případně SIM kartu ve Španělsku. Pro kratší cesty se vyplatí předplacená karta.

Spropitné

Spropitné je ve Španělsku běžné, ačkoli ne vždy očekávané. Místní dávají docela malé spropitné a dvacet centů na baru nebo pět procent v restauraci obvykle postačí. Běžnou praxí je také dávat spropitné v taxíku, nosičům zavazadel v hotelu a při placení zaokrouhlovat nahoru.

Toalety

Veřejné toalety bývají relativně čisté, ale často na nich chybí toaletní papír (mějte po ruce svůj). Občas mohou být toalety tureckého typu. Označují se Los Servicios, baños, aseos, retretes nebo sanitarios. Damas (Ženy) a Caballeros (Muži) je nejčastěji používané rozlišení, ale můžete narazit i na Señoras (Ženy) a Señores (Muži).

Informace pro turisty

Při plánování cesty je skvělým zdrojem informací španělská národní cestovní kancelář Turespaña (Wspain.info). Na jejích velmi dobře zpracovaných a přehledných internetových stránkách najdete množství užitečných tipů a rad, seznamy ubytovacích a stravovacích zařízení a navíc spoustu odkazů na další internetové zdroje. Prakticky ve všech městech najdete informační centrum oficina de turismo nebo Junta de Andalucía Turismos (provozuje je andaluská samospráva), které mají obvykle otevřeno pondělí–pátek 9.00–14.00 a 16.00–19.00, sobota a neděle 9.00–14.00, ale konkrétní otevírací doba se může místo od místa lišit.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Andalusie.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.