Přeložila:

IVANA ČEJKOVÁ

Samantha Towle: Wethering the Storm

Vydání první

Copyright © 2013 Samantha Towle

Published in the United States by Amazon Publishing, 2013. This edition made possible under a license arrangement originating with Amazon Publishing, www.apub.com.

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2015 jako svou 1977. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Wethering the Storm

Český překlad © 2015 Ivana Čejková

Odpovědný redaktor Jiří Chodil

Korektorka Dana Chodilová

Ilustrace na přebalu © 2015 Martina Černá

Přebal a vazba © 2015 Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-0262-1 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-0263-8 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2015

Samantha Towle

Zkrocení bouřliváka

DRUHÁ ČÁST CYKLU

MIGHTY STORM

Věnování

Pro ty, kteří četli Mighty Storm – Bouřliváka

a kteří si tuto knihu oblíbili, doporučili ji příbuzným

a přátelům, napsali mi nejen spoustu připomínek,

ale i krásných pozdravů… prostě pro vás pro všechny.

TRU…

Kapitola první

Posunula jsem si sluneční brýle na čelo a nastavila tvář směrem k stále ještě horkému podvečernímu slunci. Noha mi visela přes okraj lehátka a prsty jsem zabořila do sypkého bílého písku. Jake odpočíval na lehátku vedle mě, držel mě za ruku a prsty si propletl s mými. Telefonicky mluvil se Stuartem.

„Řekni jim, aby udělali to, za co jsem jim zaplatil. Pokud se jim to nelíbí, důrazně jim připomeň, že nejsou nenahraditelní… Já vím. Idioti… Jo, nezapomněl jsi na to, o co jsem tě prosil… udělal jsi to? Dobře, díky.“

Jake ukončil hovor, povzdechl si a hodil iPhone na stolek.

„Všechno v pořádku?“ zeptala jsem se a podívala se na něj.

Je tak krásný, pomyslela jsem si. Nevím, jestli si někdy zvyknu na to, že můžu být s tak okouzlujícím chlapem, jako je Jake.

A tady, když na jeho kůži dopadaly sluneční paprsky a pihy na nose byly zřetelnější, je ještě krásnější. Vypadá fakt báječně.

„Hmm? Jo, všechno v pohodě,“ odpověděl, ale jeho hlas zněl trochu vzdáleně. „Jen ostatní nedělají, za co jim platím.“

„Chceš si o tom promluvit?“

„Ne.“ Zvedl mou ruku k ústům a přejel rty přes klouby prstů, pak je přitiskl na prsten. „Je spousta jiných věcí, které tady s tebou chci dělat, Tru. Mluvit o práci mezi ně nepatří.“

Nevšímala jsem si jeho poznámky a zeptala jsem se: „Chceš se vrátit do L. A., abys to vyřešil?“

Jake se obrátil na bok čelem ke mně. „Ne. Teď jsme tady spolu, sami dva. Nic a nikdo mě z tohohle ostrova a od tebe nedostane. Mám v plánu s tebou strávit následujících pět dnů… kdy na sobě budeš mít jen plavky, nebo radši vůbec nic… a šukat s tebou do umdlení.“ Po zádech mi přeběhl mráz.

Líbilo se mi, když se mnou takhle mluvil. Despoticky se sexuálním podtextem. Neuvěřitelně mě to přitahovalo.

„Ty jsi ale romantik.“ Rozpustile jsem na něj mrkla.

„Vždyť bys mě jiného ani nechtěla.“

Výraz v obličeji mi zvážněl. „Máš pravdu, nechtěla.“

Natáhla jsem se pro láhev vody na stole a napila se. S rozkoší jsem se zadívala na krásnou scenerii před sebou.

Byli jsme na soukromém ostrově na Fidži. Přesněji řečeno, na Želvím ostrově ze souostroví Yasawa na Fidži. Na místě, kde se natáčel film Modrá laguna. Je to nádherný ostrov, na němž se nachází pouhých čtrnáct vil. Ale protože Jake je prostě Jake, pronajal na týden celý ostrov. Týden na pustém ostrově… jen my dva. No jasně… Dave s Benem, Jakeovi bodyguardi, tu jsou s námi. Naštěstí je Jake ubytoval v jedné z dalších vil na opačné straně ostrova. Takže od té chvíle, co jsme sem přijeli, jsem je skoro neviděla. Kromě nás čtyř tu ještě byli zaměstnanci, kteří na ostrově žili trvale. Ale i tak jsem měla pocit, že jsem tu jen já a Jake.

Poslední dva dny jsem se ocitla v úplném ráji na zemi.

Po koncertu v hale Madison Square Garden, kde Jake utekl z pódia a požádal mě o ruku, se mi celý svět obrátil vzhůru nohama… všechno kolem mě bylo bláznivé, protože život s Jakem je vždycky bláznivý.

Po tom, co se tu noc stalo, jsem nebyla schopná racionálně myslet a chovala jsem se dost hloupě. Měla jsem si dávat mnohem větší pozor. Nenapadlo mě, abych prsten, který jsem od Jakea dostala, schovala. Když jsme se vraceli z koncertu do hotelu, zahlédl ho jeden z novinářů čekajících v hale a rozpoutalo se peklo.

Následující dva dny jsme byli doslova uvězněni v hotelovém pokoji. Před hotelem se srotili novináři a fanoušci a bez jejich pozornosti se nedalo proniknout ven. Bylo to naprosté šílenství. Když mi Jake navrhl, abychom na chvíli zmizeli někam, kde bychom byli sami, okamžitě jsem byla pro. Nechala jsem cestovní plány na Jakeovi. Bylo mi úplně jedno, kam se vytratíme. Hlavně že utečeme před davem novinářů a rozčilených fanynek.

Takže teď jsme tady.

Líbí se mi být s Jakem o samotě. Vlastně je to poprvé od chvíle, co jsme se dali znovu dohromady.

Jasně, před chvílí jsem se ho zeptala, jestli se chce vrátit do L. A., ale upřímně, byla to spíše řečnická otázka. Nechci odtud hned tak odjet. Líbí se mi, že si můžeme dělat, co chceme a kdy chceme.

Je mi však jasné, že Jakea něco trápí. Tón jeho hlasu, když mluvil se Stuartem, byl dost výmluvný, aby mi to naznačil. Dokonce i teď, když se dívá na oceán a nervózně mně poklepává prsty na ruku, jsem si jistá, že se mu myšlenky toulají někde úplně jinde.

Nelíbí se mi, když přede mnou něco tají. Jasně, nechce mě svými problémy zatěžovat, ale jednou jsem se rozhodla být s ním, tak bych měla nést i jeho břemeno. Měl by se mi se vším svěřovat. Naše životy jsou teď propojené, a proto nechci, aby byl pořád na všechno sám. Moc dobře si pamatuju, jak to dopadlo posledně. Znovu začal chlastat a ujíždět na drogách… a výsledek toho byl, že jsme se načas rozešli.

Posledních pár týdnů je Jake čistý a nepřeju si nic jiného, než aby to takhle zůstalo.

Jsem ráda, že jsme tady, daleko od všeho pokušení. Tedy od všech pokušení kromě mě. Jen se trochu bojím, jak to zvládne, až se nakonec z tohohle krásného snu budeme muset vrátit do reálného světa.

„Chceš si před západem slunce zaplavat?“ Kývla jsem hlavou k vodě narážející ve vlnkách na bílý písek. Rozhodla jsem se, že na něj teď nebudu tlačit. Naše komunikační problémy vyřeším později, až bude uvolněnější.

Jake se na mě podíval a pozorně studoval mé tělo v plavkách, což mi v podbřišku vyvolalo příjemné chvění.

„Chceš, abych tě viděl v mokrých plavkách, co?“ Zazubil se na mě a tázavě nadzvedl obočí.

Sklonila jsem hlavu a prohlížela si oblíbené nové bikiny. Byly bílé s růžovými květy, pošité drobnými diamanty. Koupila jsem si je na letišti, kde jsem se do nich na první pohled zamilovala.

„Jak se ti podařilo otočit tak jednoduchou otázku ohledně plavání k sexu?“ zeptala jsem se se smíchem a vstala jsem.

Sundala jsem si brýle a položila je na ručník. Tyčila jsem se nad Jakem s rukama v bok.

Už zase si mě prohlížel tím smyslným pohledem. „Když jde o tebe, baby, všechno se točí okolo sexu.“

Sklouzl z lehátka, vstal a došel ke mně.

Každý kousíček mého těla zatoužil po jeho dotyku.

Nemůžu se Jakea nabažit. A ani nechci. Nikdy.

Jake mě objal a přitáhl si mě k sobě. Zabořila jsem prsty do jeho pevných svalů na hrudi a zadívala se do krásných modrých očí, do kterých bych mohla zírat celý život.

Na rtech se mu objevil ďábelský úsměv, když mě oběma rukama chytil za zadek. Nejradši bych na něj hned vyskočila.

Jeho nevyslovená otázka mě samozřejmě potěšila.

Objala jsem ho kolem krku, prsty mu zajela do bujných černých vlasů a políbila ho na rty. Cítila jsem, jak se mi jeho erekce tiskne do klína.

„Jsi vzrušený?“ usmála jsem se.

„No, nemůžu za to, že jsi tak sexy,“ pokrčil rameny.

Přitiskl mně rty na hrdlo a špičkou jazyka ochutnal mou kůži. Pomalu mě strkal dolů k vodě.

Sluncem prohřátá voda oceánu nám omývala kotníky, pak stehna… Jake mě vedl dál, dokud jsme nebyli po krk ve vodě.

Konečky vlasů jsem už měla mokré, takže jsem se přidržela Jakea za ramena, zaklonila hlavu a namočila si ji.

Láskyplně jsem se na Jakea podívala.

„Jak to, že mám takové štěstí být s tebou?“ zeptal se. Jeho oči náhle znejistěly.

Ať už příčinou jeho úzkosti bylo cokoliv, pocítila jsem touhu ho uklidnit.

„Stejnou otázku si kladu každý den,“ zamumlala jsem. Nejsem o nic lepší než on. Jake má sice své chyby, ale já taky.

Nadechl se, krátce zavřel oči a pak sklonil hlavu a políbil mě. Jeho horké rty mně vymazaly z hlavy všechny pochyby.

Byla jsem ztracená… pootevřela jsem rty a vpustila ho dovnitř. Jeho jazyk se pomalými, smyslnými pohyby laskal s mým.

Bylo mi jasné, co tím polibkem sleduje. „Chceš se vrátit do vily?“ zeptala jsem se. I já zatoužila být nahá v jeho náručí.

„Ne. Chci tě hned teď.“ Hlas měl strohý, když mě pevně uchopil za zadek a přitáhl mě ke svému ztopořenému údu.

„Máš snad choutky na sex na veřejnosti, Wethersi?“

Zasmál se hlubokým hrdelním smíchem. „Ne, jen mám… chuť… na tebe… kdykoliv… a kdekoliv.“ Jako staccato vyrážel jednotlivá slova, zatímco mě líbal na rameno.

Když mně zuby jemně stiskl kůži, bradavky mi okamžitě ztvrdly a nalitá ňadra v plavkách ztěžkla.

Rychle jsem se rozhlédla kolem. „Co když nás někdo uvidí?“

Jake zvedl hlavu a v očích mu svítily jiskřičky. „Jsme tu úplně sami, navíc ve vodě. Kdo by nás proboha mohl vidět?“

„Lidi, co tu pracují. Nebo Dave. Nebo Ben.“

„Pak se budou mít na co dívat.“

„Jakeu!“ Plácla jsem ho po rameni.

Znovu sklonil hlavu a špičkou nosu se dotkl mého. „Mají rozkazy se sem nepřibližovat. Jsme tu jen já a ty, baby.“

Jedině s Jakem jsem ztrácela veškeré zábrany. „Jestli je to tak…,“ zašeptala jsem a přitiskla rty na jeho hrdlo. Lehce jsem jazykem přejela po kůži až k citlivému místečku těsně pod uchem… věděla jsem, jak moc ho to vzrušuje.

Jake se zachvěl a přitáhl si mě k sobě ještě blíž.

Dlaní jsem ho pohladila po hrudi a sjela dolů pod vodu, až jsem se dostala do Jakeových plavek.

Pevně jsem sevřela prsty kolem hedvábného, jako skála tvrdého mužství. Sklouzla jsem po celé jeho délce, přesně tak, jak to měl rád.

Vyhledal moje ústa a zasténal. Pak mě hladově políbil, jako by mě dlouho neviděl.

Líbilo se mi, jak hrozně moc po mně toužil. Jako by se mě nemohl nasytit. Od chvíle, kdy jsme vystoupili z lodi tady na ostrově, jsme se milovali nesčetněkrát. Pokaždé byl sex náruživý a vyčerpávající a pokaždé to bylo stejně intenzivní jako poprvé.

Jake mně přejel rukou po hrudi a vzal do dlaní má ňadra. Stáhl mi plavky a uvolnil je… pak pomalu, smyslně pohladil palcem vztyčenou bradavku. Zatímco druhou rukou se snažil dostat pod spodní díl.

Jeho prsty si rychle našly cestičku k mému klínu a vklouzly dovnitř.

Ze rtů se mi vydral sten.

„Kurva,“ zavrčel Jake, „už to dál nevydržím. Chci být uvnitř.“

Líbilo se mi, když po mně hladově toužil a nemohl se dočkat, až do mě vklouzne. Objala jsem ho nohama kolem pasu, stáhla mu plavky dolů přes boky a své kalhotky jsem odsunula stranou.

Jake namířil špičku mužství proti mému lůnu a velmi pomalu se vnořil dovnitř. Obvykle mě na svou velikost předem připravil, laskal se s mou štěrbinkou prsty i jazykem, dosáhl toho, že jsem se uvolnila. Teď jsem ale byla plná očekávání, byla jsem nažhavená, takže mi bylo jedno, jestli to bude trochu bolet.

Potřebovala jsem ho cítit uvnitř svého těla, ta touha byla větší než strach z bolesti. Jake na tom byl stejně. Chytil mě pevně oběma rukama za zadek a přitáhl si mě k sobě.

„Do prdele,“ sykla jsem mezi zuby, když jeho penis ve mně zmizel až po kořen.

„Jsi v pohodě?“ Zadíval se mi do očí.

„Jo…,“ zavrtěla jsem se a přitiskla se k němu. „Jasně… jo… je to… skvělý,“ vydechla jsem a užívala si uspokojující pocit naplnění.

„Promiň… jsem strašně… sobecký… ale… kurva, Tru,“ zachroptěl. „Myslím, že to vzrušení, který ve mně vyvoláváš, mě nikdy neomrzí. Užívám si pocit, když se kolem mě pevně sevřeš. Jsi tak těsná… tak neuvěřitelně horká.“

„Ach,“ vzdychla jsem, když Jake pohnul boky a dotkl se citlivého místečka uvnitř mého těla.

„Jsi tak připravená,“ vydechl přerývaně, „tady, uprostřed Pacifiku. Budeš křičet moje jméno, až tě přivedu k orgasmu.“ Olízl mi spodní ret a pak mně jazykem plenil ústa, zatímco svým mužstvím mně vyplňoval klín.

Pevně jsem se ho držela, nehty mu zarývala do vlhké kůže, když zrychloval tempo, až nám kolem těl stříkaly spršky slané vody.

„Nikdy se tě nenasytím, Tru. Nikdy,“ zamumlal mi do ucha a tvrdě přirážel, aby se dostal ještě hlouběji.

Milovali jsme se ve vlnách Pacifiku, zatímco slunce sestoupilo z oblohy a vydalo se na svou cestu za horizont.

S příchodem soumraku jsme leželi ve vile v posteli s nebesy.

Byl to vkusný, skromný dům. Nic honosného. Jako by byl stvořený přímo pro nás.

Prostory byly vzdušné, pokoje jako by přecházely jeden do druhého. V takovém domě se člověk cítil svobodně. A svoboda byla něco, čeho se Jakeovi obvykle nedostávalo.

Uvažovala jsem, zda to nebyl jeden z důvodů, proč si vybral právě tohle místo.

Ložnice působila lehkým a světlým dojmem, povlečení bylo sněhově bílé. Přestože ostrov byl rájem pro mnohé celebrity, nebylo tu nic přehnaně snobského. Všechno bylo decentní.

Naprosto dokonalé.

Na ostrově byl horký večer, takže jsme pokrývky skopli na zem. Těla, lepkavá od mořské soli a písku, se tiskla k sobě a nohy jsme měli propletené. Ruku jsem si přehodila přes Jakeovu hruď, zatímco on si nepřítomně hrál s mými rozcuchanými vlasy a tiše si broukal jakousi písničku.

Pozorně jsem se zaposlouchala do slov, když začal potichu zpívat.

Znělo to krásně. Ráda poslouchám, když Jake zpívá. Zvlášť a cappella.1

1 A cappella v hudbě označuje vokální hudbu nebo zpěv bez doprovodu hudebních nástrojů. Poznámka překladatelky.

„Co to zpíváš?“ zeptala jsem se a podívala se na něj.

„Naši píseň.“

„Netušila jsem, že nějakou máme.“ Usmála jsem se. S Jakem jsme měli spoustu písní, které nám připomínaly dětství, ale žádnou, která by nás symbolizovala jako pár.

„Jmenuje se You Started od Où Est Le Swimming Pool^2.“ Když zahlédl můj nechápavý výraz, zeptal se: „Nikdy předtím jsi ji neslyšela?“

2 Où Est Le Swimming Pool je britská synthpopová skupina působící v letech 2009 a 2010. Vydala čtyři singly a jedno album (The Golden Year), jehož úvodní písní je právě You Started („Ty jsi začala“). Poznámka překladatelky.

Zavrtěla jsem hlavou.

„A to si říkáš hudební novinářka.“ S předstíranou výčitkou se na mě podíval. „Je to britská kapela. To není dobrá vizitka, že ji neznáš, baby.“

„Zmlkni!“ Vyplázla jsem na něj jazyk.

Jake ho bleskově chytil palcem a ukazováčkem, jemně mě za něj zatáhl, než ho pustil.

„A proč je zrovna tohle naše píseň?“ Opřela jsem se mu bradou o hruď.

„Protože je o nás,“ odpověděl jednoduše.

„Fajn…,“ přikývla jsem, ale vyzvídala jsem dál. „Kdy ses rozhodl, že je to naše píseň?“

V očích mu probleskla bolest. Nelíbilo se mi, když si Jake s něčím dělal starosti.

„Poprvé jsem ji slyšel den poté, cos mě v Bostonu opustila.“ Jeho slova mně vyvolala v hrudi prudkou bolest. Nerada jsem na tu dobu vzpomínala. „Jel jsem právě v autě s Dennym. Donutil mě konečně vylézt z hotelového pokoje, abychom si zašli někam na večeři, a v CD přehrávači měl puštěné jejich album. Když jsem zaslechl slova téhle písně, bylo to, jako by někdo zpíval o nás dvou, Tru.“ Podíval se na mě, jako by mi viděl až do duše. Tenhle pocit jsem měla jen u Jakea. „Kdybych už tehdy nebyl přesvědčený, že tě musím získat zpět, pak by mě tahle píseň ujistila, že musím…,“ odmlčel se a zhluboka se nadechl.

„Že musíš co?“ naléhala jsem.

„Bojovat o tebe. Udělat všechno, co je v mých silách, abych tě získal zpátky. I kdyby to znamenalo hrát nečestnou hru.“ Pohladil mě drsnými prsty po tváři. „Pro mě nikdo jiný neexistuje. Jsi jen ty, Tru.“

Zvedl mou ruku a položil si ji dlaní na svou.

„Můžu si ji poslechnout?“ zeptala jsem se vzrušeně. „Máš ji tady?“

„Mám ji uloženou v telefonu. Nastavil jsem si ji jako tvou vyzváněcí melodii,“ dodal a natáhl se pro telefon.

„Jak to, že to nevím?“ Zadívala jsem se na něj přimhouřenýma očima.

„Asi proto, že když mi voláš, jsi obvykle někde jinde.“ Zakřenil se na mě.

„Cvoku,“ zasmála jsem se a šťouchla ho do hrudi.

Jake se usmál, dotkl se tlačítka na displeji a položil si telefon na hruď. Vzápětí se místností linuly jemné tóny kláves a slova dojímavé písně. Jedinými dalšími zvuky byly vlny narážející do pobřeží a tlukot mého bolavého srdce.

Na rukou se mi zježily chloupky, pozorně jsem poslouchala, abych zachytila každé zpěvákovo slovo. Když došlo na refrén, z očí se mi řinuly slzy, které jsem nemohla zastavit.

Věděla jsem přesně, co měl Jake na mysli. Byl to náš příběh. Jeho. Můj. Všechno dobré a špatné.

Začala druhá sloka, v pozadí byla slyšet tklivá melodie houslí… po tvářích mi stékaly horké slzy.

„Baby, neplač,“ snažil se mě Jake uklidnit a otřel mi vlhké tváře.

„Promiň, nemůžu si pomoct. Ta píseň je ohromná. Máš pravdu, je to přesně o nás dvou.“

„Ty jsi… začala můj život,“ zopakoval Jake slova, která byla refrénem písně. Zabořil mi prsty do vlasů, pak mě pohladil po tváři.

„A ty můj,“ zamumlala jsem a přitiskla jsem rty na jeho.

Chytil mě kolem krku a přitáhl si mě k sobě, přejel mi lehce jazykem po horním rtu a pronikl mně do úst. Pak se nadechl a dodal: „Není to tak, že bychom se doplňovali, Tru. To ty mě děláš tím, kým jsem. Děláš mě lepším. Bez tebe bych nebyl vůbec nic. Už jednou jsem to zažil a podruhé už to nedopustím. Už tě nikdy nechci ztratit.“

Při jeho slovech mi naskočila husí kůže. „To je dobře, protože nehodlám nikam odejít.“

„Takže nejsi zklamaná?“ zeptal se.

„Ne. Jsem přesně tam, kam patřím… kde jsem měla být už dávno.“

Jake položil telefon na postel, protože píseň byla skoro u konce.

Položila jsem si hlavu na jeho hruď a zavřela oči. Vdechovala jsem jeho vůni, když mě objal a přitáhl si mě do náručí.

„Máme v plánu večeři,“ řekl po chvíli, zvedl telefon a podíval se na hodiny na displeji.

„Opravdu?“

„Jo, a měli bychom sebou pohnout, jestli to chceme stihnout.“

Jake mě jemně odstrčil a vstal.

„Jakeu, personál na nás počká. Určitě nebudou mít narváno. Pojď zpátky do postele.“ Poklepala jsem rukou na prázdné místo vedle sebe.

Opravdu se mi nechtělo vstávat. Byla jsem ráda, že tu můžu zůstat vedle něj.

Zvedl ruce nad hlavu, čímž mi umožnil pohled na své nádherné tělo, pak se sklonil a cudně mě políbil na rty.

„Pro jednou mi vyhov,“ prohlásil rozhodně a odešel do koupelny. Zůstala jsem ležet v posteli a přemýšlela.

Vyhovět mu? O čem to sakra mluví?

Zaslechla jsem, jak pustil sprchu.

„Máš půl hodiny na to dát se do gala, takže pohni tou svou sladkou prdelkou,“ zavolal na mě z koupelny.

Bože, je tak panovačný.

Rozmrzele jsem přehodila nohy přes okraj postele a zamířila do koupelny, abych se k němu ve sprše připojila.

„Vypadáš nádherně,“ prohlásil Jake, postavil se za mě a objal mě kolem pasu.

Stála jsem před velkým zrcadlem v koupelně a dokončovala poslední úpravy na svém vzhledu, než vyrazíme. Právě jsem si připínala kolem krku medailonek, který mi Jake koupil v Paříži. Usmála jsem se na něj do zrcadla.

„Ty taky. Vždycky, když jsi na slunci, objeví se ti pihy na nose.“

Zamračil se. „Jo, připadám si, jako kdyby mi bylo čtrnáct.“

Obrátila jsem se a přejela mu prstem po nosu. „Ne, vypadáš s nimi sexy. Víc než jindy.“ Stoupla jsem si na špičky a políbila ho.

Musím se přiznat, že tady na Želvím ostrově mi chyběly boty na podpatcích. Buď jsem chodila naboso, nebo v žabkách. Jedny roztomilé jsem si vybrala i dnes večer k bílým koktejlkám.

Poodstoupila jsem od něj, opřela se o umyvadlo a zálibně si prohlížela muže stojícího přede mnou v džínsových kraťasech a tílku s potiskem skupiny Pearl Jam. Tetování na ruce, které dával na odiv, z něj dělalo opravdovou rockovou hvězdu.

„Můžeme vyrazit?“ zeptal se a položil prst na medailonek na mé hrudi.

„Můžeme.“

Jake mě vzal za ruku, propletl si prsty s mými. Vyšli jsme z koupelny, prošli halou a vyrazili ven do měsíční noci.

Bylo to tu úžasné. Na tmavé obloze zářily tisíce hvězd, žádný smog vám nebránil ve výhledu – jen čisté nebe, kam až oko dohlédlo.

Přes pláž jsme zamířili k hlavní budově, kde byla restaurace. Když jsme se dostali k místu, kde se cesta rozdělovala, automaticky jsem vyrazila k restauraci, ale Jake mě přitáhl zpátky a zavrtěl hlavou.

Překvapeně jsem se na něj podívala, ale bez dalších otázek jsem se nechala vést.

Šli jsme po pláži kolem ostrova. Kousek dál uprostřed jemného bílého písku nedaleko od vody jsem zahlédla prostřený stůl se dvěma židlemi.

„Večeře na pláži?“ Nevěřícně jsem se obrátila k Jakeovi.

„Pro svou dívku udělám cokoliv,“ zamumlal a políbil mě na čelo.

Okolo stolu byly v písku zaražené tyče s lucerničkami. Moji pozornost však upoutala úplně jiná světla – světla zářící v písku za stolem.

Pustila jsem Jakeovu ruku a došla ke svíčkám.

VEZMI SI MĚ!

Nápis obklopovaly další čajové svíčky ve tvaru srdce.

Srdce se mi rozbušilo a hlavu jsem měla jako v oblacích. Podívala jsem se na Jakea. „Ptáš se mě, jestli si tě vezmu?“

Se zájmem si mě prohlížel. „Ptám.“

„Ale vždyť na tuhle otázku jsem ti už odpověděla.“ Zmateně jsem se usmála a zvedla levou ruku s nádherným zásnubním prstenem.

Jake si stoupl vedle mě. Nevím proč, ale srdce se mi rozbušilo ještě rychleji. Žaludek se mi sevřel, vnitřnosti se třásly, skoro jako kdyby to bylo poprvé, co mi tuhle otázku položil.

Objal mě a přitáhl do náručí. „Tru, když jsem tě poprvé žádal o ruku, bylo to v zákulisí haly Madison Square Garden uprostřed koncertu. To není zrovna to nejromantičtější místo, jaké jsem si představoval.“ Zhluboka se nadechl. „Teď mám příležitost to napravit a požádat o ruku tak, jak jsem to vždycky chtěl.“

„Jakeu, nejde vůbec o to, jak nebo kde ses mě zeptal… pro mě bylo důležité, že jsi mě o ruku požádal.“

Přejel palcem přes zásnubní prsten. „Chci pro tebe vždycky jen to nejlepší ze všeho, co ti můžu dát. A teď nemluvím o penězích, Tru. Mluvím o vzpomínkách, o našem společném životě. Když jsem tě poprvé žádal o ruku, měli jsme za sebou nepříjemné období. Teď se všechno uklidnilo a je nám spolu dobře –“

„Skvěle,“ zamumlala jsem.

„Skvěle.“ Usmál se. „Takže tě teď chci požádat o ruku ještě jednou, abys neměla pocit, že jsem tě do něčeho tlačil. Ty, Tru, jsi jediný člověk, s nímž chci být. A, no…,“ nervózně se zadíval na zem, jako by uhýbal před mým pohledem, „… rád bych věděl, jestli to cítíš stejně. Jestli si mě chceš taky vzít. Jestli jsi neřekla ano jenom pod tím napětím tenkrát.“ Stiskl mi ruce, až to zabolelo. „Věděla jsi, že ten večer bych ne nebral jako odpověď.“

„Ano, věděla jsem to.“ Usmála jsem se a zakroutila hlavou, když se mi jí znovu honila Jakeova slova. „Ale nejsem zrovna člověk, který se nechá k něčemu nutit. Neřekla bych ano, pokud bych to sama nechtěla. Miluju tě. Vždycky jsem tě milovala,“ zamumlala jsem, překvapená slzami, které mi vhrkly do očí.

„Taky tě miluju, baby.“ Vzal mi obličej do dlaní a něžně mě políbil na rty. „Takže i teď tvá odpověď zní ano?“

„Ano.“ Usmála jsem se a tetelila se štěstím. „Aspoň budeme moct jednou vyprávět dětem, jak jsi mě dvakrát požádal o ruku.“

Uvědomila jsem si, jak se Jakeovi napjaly svaly. To nebylo dobré znamení.

Zaklonila jsem se, abych se mu podívala do očí… a viděla jsem v nich něco, z čeho se mi sevřel žaludek.

„Nemyslím tím, že budeme mít děti hned teď,“ dodala jsem rychle. „Samozřejmě, že ještě nějakou dobu počkáme.“ Tři, čtyři roky maximálně.

Jake se ani nepohnul, na tváři měl nečitelnou masku. I v šeru, které po západu slunce panovalo, bych přísahala, že byl v obličeji popelavý.

Musela jsem mu tu otázku položit. „Chceš mít jednou děti, ne?“

Já ano. Bez nich jsem si život nedokázala představit.

Odkašlal si. „No… ehm… já nevím,“ pokrčil rameny. Takovým tím trapným, trhaným způsobem.

„Chci říct… prostě jsem o tom nikdy takhle neuvažoval. Nepřemýšlel jsem o dětech jako o součásti mé budoucnosti. Je to investice, jakou jsem neměl nikdy v plánu.“

Investice? Odkdy jsou děti komoditou?

To opravdu nebylo dobré znamení. Nikdy by mě nenapadlo, že by Jake nechtěl mít děti.

„Aha,“ přikývla jsem.

Co jiného jsem na to mohla říct? Najednou jsem se roztřásla, a nemělo to co do činění s chladným nočním vzduchem. Poodstoupila jsem od něj.

„Hele, Tru.“ Podíval se na mě. „Ty přece nejlíp víš, že jsem v tátovi neměl zrovna nejlepší vzor.“

Jakeův otec byl hajzl. Jak jinak nazvat člověka, který šel sedět za týrání vlastního dítěte a jeho mámy?

„Nevím vůbec nic o tom, jaké to je být tátou,“ pokračoval. „A děti… bože, do mého světa se vůbec nehodí. Nebo snad ano? Myslím tím… nedovedu si to představit. Můj život je hudba. Ty a muzika.“

Nevím, jestli to byl výraz v mém obličeji, či řeč mého těla, nebo to, že se Jake úplně zbláznil, co ho přinutilo naprosto hloupě dodat: „Ale jo, jestli chceš mít děti, tak je budeme mít.“ Políbil mě na čelo. „Udělám cokoli, co chceš, baby. To ale teď není důležité. Pojďme se najíst.“

Zůstala jsem naprosto omráčená a nechala se odvést ke stolu, aniž jsem cokoliv řekla. Měla jsem na jazyku spoustu slov, které jsem mu chtěla říct, ale zadrhly se mi v krku a dusily mě.

To ale teď není důležité, řekl. To není důležité.

Má pravdu, že to není důležité. To je veledůležité. Tahle otázka je mnohem důležitější, než si myslí.

Když mi to všechno došlo, srdce mi pokleslo a řítilo se kamsi do nebezpečných hlubin.

Dítě si přece nepořizujete proto, že to chce váš partner… protože víte, že mu to udělá radost.

Zvlášť když po dítěti opravdu netoužíte. Dítě si s partnerem pořídíte, protože to oba chcete.

Já tedy rozhodně děti v budoucnu chci. A vypadá to, že Jake… ne.

Jak to, že mě tohle nikdy nenapadlo?

Najednou jsem měla pocit, jako by mé srdce bylo prázdné.

Jake děti nechce. Ale já ano.

Copak spolu mohou být dva lidé s tak opačnými potřebami?

Do prdele!

Jak to, že ještě před chvílí jsem se radovala a tetelila se blažeností z druhé nabídky k sňatku, a teď před sebou vidím tak prázdnou budoucnost?

To je ta moje zatraceně nevymáchaná pusa.

Kapitola druhá

Probudila jsem se ještě za tmy s žaludkem jako na vodě.Budu zvracet.

S rukou přes pusu jsem se vyškrábala z postele a běžela do koupelny. Právě včas. Zvedla jsem prkénko od toalety a vyzvracela se.

Ani nevím jak, ale najednou se vedle mě objevil Jake, shrnul mi vlasy z obličeje a druhou rukou mě jemně hladil po zádech.

Když už jsem neměla co zvracet, Jake spláchl. Položila jsem si mu hlavu na předloktí, pot mi stékal po celém těle.

Matně jsem si uvědomovala, že mi vlasy stáhl do volného culíku. Pak jsem zaslechla tekoucí vodu a ucítila chladný obklad na krku.

„Je ti něco?“

„Probudila jsem se s pocitem, že budu zvracet. A sotva jsem sem doběhla…“

Jake mi sáhl na čelo. „Vypadá to, že máš horečku.“

„Připadá mi, že je tu horké všechno,“ zamumlala jsem.

„Pojď zpátky do postele.“ Jake mě vzal do náruče a donesl do ložnice.

Položil mě na rozházené přikrývky, které se mi okamžitě nalepily na zpocenou vlhkou kůži.

Byla jsem slabá a malátná.

Jakoby zdálky jsem slyšela, jak se Jake pohybuje v ložnici, pak se posadil vedle mě a podal mi sklenici vody. „Zkus se trochu napít. Stačí jen doušek.“

Opřela jsem se o loket, vzala si skleničku a usrkla jsem vodu.

Skoro jsem nestačila položit sklenku na noční stolek, když mě přepadla další vlna nevolnosti.

„Budu zase zvracet,“ zalapala jsem po dechu a přitiskla ruku ke rtům.

Jake mě okamžitě popadl do náručí a odnesl zpátky do koupelny. Když jsem zvracela vodu, co jsem vypila, starostlivě klečel vedle mě a něžně mi třel záda.

„Zavolám doktora,“ prohlásil rozhodně, když se mi žaludek zase uklidnil.

Na chvíli zmizel v pokoji, aby našel telefon, a hned se ke mně vrátil. Seděli jsme oba na podlaze v koupelně, stočila jsem se mu do klína a poslouchala, jak vydává po telefonu rozkazy. Celou dobu mě jemně hladil a utíral pot z čela. Každým okamžikem mi bylo hůř a hůř.

„Uf,“ zasténala jsem a zamrkala rozmazanýma očima oslepenýma denním světlem.

Převrátila jsem se na bok – Jake ležel vedle mě, na sobě jen trenýrky, opřený o čelo postele a s notebookem na klíně.

Na obrazovce jsem zahlédla tabulku plnou čísel.

Minimalizoval tabulku, položil notebook na postel a podíval se na mě.

„Jak ti je?“ zeptal se. Pohladil mě prsty po tváři a odsunul pramínky vlasů za ucho.

„Jako bych strávila celou noc zvracením. Kolik je hodin?“ zamumlala jsem a promnula si bolavé oči.

„Jedna.“

„Kristepane, to jsem prospala celé dopoledne?“

„Potřebovala jsi to.“

„Asi ano. Mám strašnou žízeň,“ zamumlala jsem a na nočním stolku hledala sklenici vody, kterou jsem tam v noci postavila.

„Odnesl jsem ji,“ oznámil mi Jake. „Stejně už voda zteplala. Přinesu ti čerstvou.“ Než vstal, políbil mě na čelo, a zamířil k minibaru.

Vyndal z něj láhev vody a otevřel ji. Pomohl mi posadit se, abych se mohla napít.

Pořád jsem byla slabá a jako bych měla celé tělo z rosolu. Opřela jsem se zády o pelest a s chutí se napila.

„Doktor ti tu nechal nějaké léky, až přestaneš zvracet. Pořád ti je zle?“

Zavrtěla jsem hlavou.

Jake vzal ze stolku tubu s prášky, otevřel ji, vyklepl dvě tablety a podal mi je.

Vložila jsem oba prášky do pusy a zapila je vodou.

Snažila jsem se potlačit hořkou chuť pilulek na jazyku. „Nesnáším prášky.“

„Chudáčku,“ politoval mě Jake.

„Až budu zase někdy chtít krevety, zakaž mi je.“ Uf, jen při pomyšlení na ně se mi znovu zvedl žaludek.

Jake ještě z koupelny, když mně začalo být špatně, zavolal doktorovi a dlouho ho přesvědčoval, že mě musí ihned vidět a pomoct mi. Doktor skutečně po několika hodinách hydroplánem na ostrov přiletěl a prohlédl mě. Konstatoval, že mám mírnou otravu jídlem.

Nejspíš z krevet. Jake je nemá rád, takže to byla jediná věc, kterou nejedl.

„Chceš, aby šéfkuchař dostal padáka?“ zeptal se mě.

Kdybych si byla jistá, že si jen dělá legraci, odpověděla bych, že ano. Ale jak znám Jakea, tak by toho chudáka určitě vyhodil. A to se rozhodně nesmí stát. Nebyla to jeho vina. Prostě jsem měla smůlu a snědla zkaženou krevetu.

„Ne.“ Usmála jsem se, natáhla ruku a pohladila ho po tváři.

Na chvíli jsem zavřela oči. Jake mě políbil na zápěstí. „Chceš si ještě trochu odpočinout?“

„Ne, teď si chci dát pořádnou sprchu a vyčistit si zuby. Mám pocit, že jsem strašně umapatlaná.“

„Umapatlaná?“ zašklebil se Jake a podíval se na mě skrz tmavé řasy. „Kam na ta slova chodíš?“

„Nikam.“ Vyplázla jsem na něj jazyk. „Nějak jsi pozapomněl, že jsi Angličan.“

Jake se rozesmál a vstal. „Jdu ti připravit tu sprchu.“

Když Jake zmizel v koupelně, dopila jsem sklenici vody.

Opřela jsem se hlavou o čelo postele, zavřela oči a hlavou mi bleskla vzpomínka.

Jake nechce děti.

Jako by mi to ten tajemný hlásek v mysli musel neustále připomínat.

Žaludek se mi opět stáhl. Teď na to nechci myslet, rozhodla jsem se. Až nastane čas, budu to řešit.

Jednu věc mi to ale připomnělo: že je načase vzít si antikoncepční pilulku. Těhotenství není na pořadu dne. A jak to tak vypadá, asi na hodně dlouhou dobu.

Z podlahy jsem sebrala kabelu a vytáhla z ní pilulku.

Taktak jsem ji stihla polknout, když se z koupelny vynořil Jake.

„Jsi připravená?“

„Jo.“ Posunula jsem malátné nohy na stranu postele, abych vstala, ale Jake na nic nečekal a vzal mě do náručí.

„Došla bych tam sama,“ řekla jsem a opřela si mu hlavu o hruď.

„A proč bys to dělala, když jsem tady, abych se o tebe postaral?“

Jake se mnou v náručí vešel do obrovského sprchového koutu a posadil mě na sedátko na druhé straně.

Horká voda mi uklidnila zjitřené nervy.

Jake držel v ruce můj zubní kartáček s připravenou pastou a podával mi ho. V duchu jsem se nad jeho starostlivostí usmála. Čistila jsem si zuby, zatímco přede mnou klečel a pokoušel se mi sundat pyžamové kalhoty.

Opláchla jsem kartáček pod sprchou a položila ho vedle sebe na sedačku.

Jake se postavil, vzal lem mého trika a začal mi ho přetahovat přes hlavu. Zvedla jsem těžké ruce, abych mu to usnadnila. Odhodil triko stejně jako kalhoty na podlahu vedle sprchy.

Zálibně si prohlížel mé nahé tělo. Nemohla jsem si nevšimnout jeho erekce, když si pomalu začal stahovat šortky.

Potěšilo mě, že i když mi nebylo dobře a vypadala jsem strašně, pohled na mé tělo ho vzrušoval.

„Koukám, že i v tomhle stavu s tebou dělám divy.“ Usmála jsem se na něj.

„To si piš,“ zamumlal a pohladil mě po tváři. Sklonil hlavu a lehce mě políbil.

Natáhl se pro houbu a sprchový gel a jemně mě začal omývat.

Dotek jeho rukou na pokožce mně vyvolával chvění v podbřišku. Přála jsem si, abych zrovna teď nebyla nemocná.

„Bylo by to mnohem jednodušší, kdyby tu měli vanu,“ filosofovala jsem a představovala si, jak hezké by bylo sedět ve vaně společně. „Musím říct, že by z tebe byl úžasný zdravotní bratr,“ zahihňala jsem se.

„Jen jsem využil situaci, abych se tě mohl dotýkat,“ prohlásil chraplavě.

„Vždyť se mě můžeš dotýkat, kdykoliv chceš,“ odpověděla jsem.

„Můžu,“ zamumlal, namydlil si ruku a pomalu mně klouzal po stehně výš, dokud dlaní nepřikryl mé intimní partie.

Tělo okamžitě zareagovalo a svaly se mi napjaly. V podbřišku se rozhořela touha, toužila jsem ho ochutnat. Přestože mi nebylo nejlíp, vyvolával ve mně pocity jako žádný jiný muž.

Když mi Jake pečlivě namydlil každičký centimetr těla, klekl si přede mě a řekl: „Musím tě opláchnout a umýt ti vlasy, baby, ale ta zatracená sprchová hlavice je napevno přidělaná ke stěně. Obejmi mě nohama kolem pasu a rukama kolem krku a pevně se drž.“

Nechtěla jsem se s ním dohadovat, i když jsem věděla, že bych dokázala stát sama – a upřímně řečeno, jeho pozornost mě prostě těšila –, takže jsem udělala přesně to, co mi řekl.

Byla jsem kolem něj omotaná jako koala. Stáli jsme uprostřed sprchy pod tekoucí vodou. V jeho náručí jsem se cítila milovaná a v bezpečí.

Jake natáhl ruku, vzal láhev šamponu a začal mi omývat vlasy. Jemně mně špičkami prstů masíroval pokožku na hlavě, probíral se pramínky mokrých vlasů a mně to připadalo, jako bych se ocitla v ráji.

„Zakloň hlavu,“ nařídil mi.

Udělala jsem, co mi řekl, a nechala proud horké vody smýt šampon. Aniž se zeptal, rozetřel mi do vlasů kondicionér.

„Miluju tě,“ zamumlala jsem a zadívala se na jeho dokonalou tvář. „Díky za skvělou péči.“

„Není třeba mi děkovat, baby. Chci se o tebe starat. Taky tě miluju, víš to?“ Věnoval mi jeden ze svých typických krásných úsměvů. Ne ten, co má vyhrazený pro své fanoušky. Tenhle úsměv patřil jen mně. Stejně jako Jake.

Jak to, že mám takové štěstí a mám tak krásného a skvělého muže? Jake je pro mě naprosto dokonalý.

„Mrzí mě, že je mi takhle špatně. Zkazila jsem nám celou dovolenou,“ řekla jsem.

„No tak.“ Zvedl mi prstem bradu. „Nemůžeš přece za to, že jsi nemocná. Přijeli jsme sem, abychom spolu strávili nějaký čas o samotě, ať jsi nemocná, nebo ne. A to se nám podařilo, ne?“

„Jasně,“ řekla jsem s úsměvem. „Víš…,“ zašeptala jsem svádivě. „Kdybych nebyla tak vyčerpaná, byla bych teď na kolenou, vzala bych tě do úst a snažila se z tebe vysát všechnu tuhle vodu.“

Cítila jsem, jak se mu napjaly svaly v těle. Přitáhl si mě pevněji k sobě. „Vůbec bych nebyl proti. Počkáme, až ti bude líp?“

„Určitě.“

Když jsme se oba vysprchovali, Jake mě zabalil do měkké osušky a odnesl zpátky do ložnice. Něžně a důkladně mě otřel, oblékl do čistých šortek a tílka a položil zpátky do postele a pak si lehl vedle mě.

Byla jsem vyčerpaná, položila jsem si mu hlavu na pevnou širokou hruď a zavřela oči. Jake mě pevně držel v náručí. Políbil mě na vlhké vlasy a zamumlal: „Spi, baby.“

Poslechla jsem ho.

Když jsem se probudila, slyšela jsem někde poblíž Jakeův tichý, ale naštvaný hlas.

„To je fakticky blbej vtip! Jak se to vůbec mohlo stát? Za co těm sráčům platíme? Přece si toho museli všimnout dřív? Do prdele! Jak to, že jim to uniklo?“

Náhle jsem zaslechla jiný mužský hlas.

„Chápu tě. Myslel jsem, že jsou spolehlivější, dělají pro nás už dlouho a nikdy nic nezvorali. Beru plnou odpovědnost na sebe, Jakeu, protože jsem je najímal já.“

„Ne, to není tvoje vina, Zane. Za tohle může ten parchant, co nás posledních šest měsíců okrádal. Přísahám, že až se k němu dostanu…“

Rozhlédla jsem se kolem sebe. Pohled na hodiny mi řekl, že je půl sedmé. To není možné, že jsem tak dlouho spala!

Bylo mi mnohem lépe než včera. Proč je Jake tak naštvaný? Vylezla jsem z postele a v pyžamu zamířila do obývacího pokoje.

Seděl u stolu a vedl videohovor s nějakým chlápkem, kterého jsem neznala.

Zvedl hlavu, svaly v obličeji měl napjaté, modré oči si mě pronikavě měřily. Jakmile mě spatřil, hned pookřál.

Z obrazovky se ozval Zane. „Účetní na tom ještě pracuje, aby dopočítal přesnou částku. Myslí si, že to bude kolem pěti set. Až se mi ozve, hned ti zavolám.“

Jake se ušklíbl a znovu se zadíval na obrazovku. „Fajn. Zavoláme si později.“

Zaklapl notebook. „Co že jsi vstala tak brzo?“ zeptal se tichým hlasem, který neodpovídal tvrdému výrazu v jeho očích.

„Chyběl jsi mi.“ Došla jsem k němu.

Odsunul židli, abych se mu mohla posadit na klín. Přitulila jsem se mu k široké hrudi. Do nosu mě udeřila vůně Jakeova sprchového gelu, cigaret a máty. Nikdy by mě nenapadlo, že bych se do téhle kombinace vůní mohla zamilovat. Ale než jsem se znovu potkala s Jakem, nedělala jsem spoustu věcí, které mi teď přišly normální.

„Jak ti je?“ zeptal se.

„Líp než včera.“

„Máš hlad?“

Zavrtěla jsem hlavou. Představa jídla mi znovu rozhoupala žaludek.

„Baby,“ zašeptal, políbil mě na čelo, odfoukl pramínky rozcuchaných vlasů, „už je to dlouho, cos naposledy něco snědla. Měla bys to aspoň zkusit. Co třeba toast?“

Zvedla jsem hlavu a podívala se mu do tváře. „Ty mi nedáš pokoj, dokud něco nesním, co?“

„Trefa.“

„Tak fajn,“ povzdechla jsem si. „Zkusím ten toast.“

Jake vzal ze stolu telefon a vyťukal číslo restaurace.

Snídali jsme na terase a pak se šli projít po pláži. Jídlo mi trochu spravilo náladu.

Bylo mi jasné, že Jakeovi se hlavou stále honí rozhovor se Zanem. Od snídaně byl neobvykle tichý.

Domnívala jsem se, že jde o nějakou nepříjemnou záležitost s vydavatelstvím. Něco se tam děje a musím zjistit co.

„Nechceš mi říct, o čem byl ten videohovor?“

Jake ztuhl a stiskl mi ruku. „O nic nejde.“

„Jakeu…,“ naléhala jsem na něj.

„Opravdu to není nic důležitého. Promluvíme si o tom později. Zotavuješ se z otravy jídlem a jsme pořád ještě na dovolené.“

Zastavila jsem se, stoupla si před něj a oběma rukama jsem ho objala kolem pasu.

Naklonila jsem hlavu a zadívala se mu do očí. „Nic důležitého, jo? Tak proč jsi byl tak šíleně naštvaný, když jsi mluvil se Zanem?“

„Když mluvím se svými zaměstnanci, skoro vždycky jsem nasranej,“ odpověděl s úsměvem.

„Nech toho,“ vyjela jsem na něj a ustoupila o krok zpátky.

Zamračil se. „Čeho mám nechat?“

„Přestaň mě pořád vynechávat ze svých záležitostí, Jakeu. Chci, abys se mnou o problémech mluvil. Řekni mi, co se děje, třeba bych ti mohla pomoct.“

Přistoupil ke mně a položil mi ruce na ramena, prsty mně vklouzl do vlasů. „Nesnažím se tě z něčeho vyšoupnout, Tru. Ale nechci ti zbytečně přidělávat starosti. Tohle stejně musím vyřešit sám.“

„Mnohem větší starosti si dělám, když nevím, co se děje. Víš přece, jakou mám představivost.“

„To ano,“ pronesl něžně a pohladil mě palcem po tváři.

„Podívej, Jakeu, prostě nechci…,“ povzdechla jsem si, „… aby to pro tebe bylo těžký, abys… pak neskončil jako v Bostonu.“

Tělo se mu napjalo a oči ztmavly. „To se už znovu nestane. Slíbil jsem ti to. Nechci – nemůžu – tě znovu ztratit.“

„Já vím a věřím ti. Ale cítila bych se mnohem líp, kdyby ses se mnou o svoje problémy podělil, než abys mě před nimi chránil. Chápu, že si myslíš, že je to pro mě nejlepší… ale věř mi, že pro mě je nejdůležitější, abys byl šťastný a zdravý.“

Sklonil se, vzal mi obličej do dlaní a opřel se čelem o mé. Zavřel oči.

Zůstala jsem bez pohnutí stát a poslouchala jeho hluboký spokojený dech.

Někdy jsem měla pocit, že Jake dýchá skrze mne. Kvůli mně. Že jsem vzduch, který potřebuje. A já se nadechovala s vědomím, že je se mnou spokojený.

„Někdo z firmy krade peníze.“

„Cože?“ vydechla jsem překvapeně.

Jake něco zabručel, poté mě vzal za ruku a naznačil mi, abych se posadila vedle něj do písku.

„Posledních šest měsíců nás někdo okrádá. Ale nejde jen o peníze, Tru,“ řekl a zhluboka se nadechl. „Ty prachy nějak přežiju. Ale to, že mě někdo podvádí… Že krade to, co jsme s Jonnym vytvořili…“ Pomalu si rukou prohrábl vlasy. „Víš, je to strašný pocit, že někdo špiní jeho památku,“ pokrčil rameny a pak se schoulil do sebe.

Bolest v jeho hlase mi pronikala až do srdce.

Nelíbilo se mi, že po tom všem, čím si Jake v životě prošel, se ho někdo snaží znovu dostat na kolena. Právě teď, když se zdálo, že konečně bude všechno normální. Vztek ve mně bublal, ale snažila jsem se to nedat najevo. Nechtěla jsem, aby poznal, jak moc mě to bolí. Chtěla jsem, aby se mnou o tom mluvil.

„Já vím, baby,“ přikývla jsem, vzala ho za ruku a snažila se zmírnit jeho bolest. „Máš nějaké podezření, kdo by to mohl být?“

„Zatím ne,“ zakroutil hlavou. „Držíme to pod pokličkou, aby se o tom nikdo nedozvěděl, dokud toho hajzla nechytíme. Zane na tom dělá, takže to nebude trvat dlouho. Ten chlap by vyčenichal cokoliv, i kdyby to nesmrdělo. A tohle smrdí jako hovno v latríně.“

„Kdo je Zane?“ zeptala jsem se.

Překvapeně se na mě podíval. „Zane Fox. Viceprezident labelu.“

Jak to, že ho neznám? Tohle bych přece měla vědět. Chci si Jakea vzít za manžela, ale přitom o jeho podnikání a lidech, kteří pro něj pracují, nevím skoro vůbec nic. Cítila jsem se zahanbeně.

„Jak dlouho pro tebe Zane pracuje?“ Přejela jsem mu bříšky prstů po drsné mozolnaté dlani.

„Od začátku. S Jonnym jsme ho najali, když jsme založili vydavatelství. Zanea to štve stejně jako mě.“

Fajn, takže uzel na kapesníku: musím líp poznat Jakeovy zaměstnance. Tedy až na toho, kdo jej okrádá. Tomu bych nejradši nakopala prdel.

„Myslíš, že se tomu hajzlovi dostane na kobylku i bez tebe?“

„Jasně.“ Zabořil prst do písku a nakreslil v něm hlubokou linku.

Nepřipadalo mi, že je o tom tak přesvědčený. A nebylo to o tom, že by Zaneovi nedůvěřoval. Spíš jsem měla pocit, že v něm hlodá červík nespokojenosti… že když u toho nebude, jako by tím Jonnyho zklamal. A důvodem, proč teď není ve firmě a nehledá zloděje, jsem já. Protože je teď se mnou na skoro opuštěném ostrově.

V poslední době byl tak zaujatý naším vztahem, že se na podnikání vůbec nesoustředil. Bylo mi jasné, že svůj čas teď dělí mezi mě a firmu.

Vůbec mi to nebylo příjemné.

„Vrátíme se do Los Angeles,“ prohlásila jsem rezolutně.

„Ne, to v žádném případě,“ oponoval.

Změnila jsem taktiku a hledala nějaký pádný důvod, abych ho přesvědčila. „Kolik ukradli?“

Jake se neklidně zavrtěl, než mi odpověděl, a zadíval se na oceán. „Asi pět set tisíc dolarů. Čekám na upřesnění od Zanea, až je dostane od účetního.“

„Do prdele! Pět-set-tisíc-dolarů!“ zalapala jsem nevěřícně po dechu. „Chceš říct, že ti někdo ukradl pět set tisíc dolarů?“

Jestli jsem na něj byla naštvaná předtím, teď jsem byla zcela nepříčetná.

Podíval se na mě. „V podstatě ano. Ale ne mně, firmě.“

„Musíme se okamžitě vrátit do L. A., Jakeu. Tohle se musí řešit hned.“

„Ne, my –“

„Ne,“ odpověděla jsem rozhodně. „Tohle je obrovský podvod. Podvod, který poškodil tvoji společnost. Naprosto šílený podraz! Kdy ses o tom dozvěděl?“

„Včera.“

Naštvaně jsem se na něj podívala. „Měl jsi mi to říct už včera.“

„Nebuď směšná, Tru, víš, jak ti včera bylo. Nemluvil bych o tom ani teď, kdyby ses nezeptala.“ Zvedl mou ruku ke rtům a políbil ji. „Vím, že si teď děláš starosti – což je přesně to, co jsem nechtěl. V žádném případě ale z ostrova neodjedeme dřív než za tři dny. Jsem s tebou na dovolené… a rozhodně si nemyslím, že bys mě jakkoli zdržovala od mých povinností,“ prohodil a položil mi prst na rty, aby mě přerušil, když jsem hodlala protestovat. „Přiznávám, že se v labelu objevily nějaké problémy. Ale Zane je dost schopný na to zvládnout je během tří dní, než se vrátím.“

Zadíval se mi do očí a pohladil mě prstem po rtu.

Rozšířily se mu zorničky. Vzduch kolem nás byl nabitý elektřinou.

Bradavky mi ztvrdly, a protože jsem pod tílkem neměla podprsenku, předvedla jsem Jakeovi dokonalou show.

Při pohledu na moje prsa mu oči ještě víc potemněly.

„Jestli mi chceš nějak pomoct, Tru, zůstaň tu se mnou a nedělej si starosti,“ řekl drsným, chraplavým hlasem. „Jediné, co teď potřebuju, jsi ty.“

Věděla jsem přesně, co Jake potřebuje. A byla jsem více než ochotná mu to dát. Obkročmo jsem si na něj sedla. „Fajn,“ přikývla jsem. „Uděláme to podle tebe.“

Smyslně se na mě usmál a chytil mě svýma velkýma rukama za zadek. „Co bys dnes chtěla dělat?“ zamumlal s nádechem sexu v hlase.

Strčila jsem ruku mezi nás a přes šortky jsem uchopila jeho vzrušené mužství. „Chci tě mít uvnitř –“

Nemusela jsem víc říkat. V tu ránu byl na nohou, vzal mě do náručí a odnášel mě rychle zpátky do vily.

Jakmile jsme byli uvnitř, postavil mě a strhl ze mě tílko. A když říkám, že strhl, myslím to doslovně.

Byl pěkně nažhavený.

Pak přišly na řadu moje šortky a kalhotky. Naštěstí se to tentokrát obešlo bez trhání, protože se mu je podařilo stáhnout jedním rychlým pohybem.

Během chvilky jsem před ním stála úplně nahá. Jake mi mohl strhávat šaty na důkaz toho, jak silná je jeho láska ke mně, kdykoliv chtěl.

Líbilo se mi, když jsem se s ním cítila tak chtěná a hýčkaná.

„Kurva, tohle mi strašně chybělo… tys mi chyběla.“ Vpíjel se do mě pohledem a pak přitiskl ústa na má ve vášnivém polibku. Aniž přerušil líbání, nadzvedl mě a několika kroky donesl k posteli, na niž mě položil.

Klekl si vedle postele, vzal do úst bradavku a jazykem ji obkroužil. V těle se mi rozhořela vášeň, klín mi zvlhnul a roztouženě čekal na Jakea… zasténala jsem a přála si jediné: cítit jeho mužství uvnitř svého těla.

Jemně mi stiskl hrot ňadra zuby, pak se pomalu vydal na cestu po mém bříšku a k centru rozkoše. Chytil mě za stehna a přitáhl na kraj postele.

Zalapala jsem po dechu.

Položil si mé nohy na ramena a palcem jemně přejel po zduřelém vrcholku mého klínu. „Jsi tak vlhká,“ zachraptěl.

Tušila jsem, co bude následovat… zavřela jsem oči a hlavu si pohodlně položila na postel.

„Dívej se na mě,“ přikázal mi.

Nadzvedla jsem se a opřela o lokty, roztouženě jsem se na něj podívala.

„Chci, aby ses na mě dívala… abys viděla, jak tě dovedu přivést k orgasmu.“

O tohle mě nikdy předtím nepožádal. Nestarala jsem se, proč to udělal… líbilo se mi to, bylo to zatraceně sexy. Ne, sakra, Jake byl zatraceně sexy!

Zůstala jsem opřená o lokty a s očekáváním a vzrušením jsem ho pozorovala.

Jak si olízl horní ret, jako by mě už ochutnal… Jasně modré oči mu ztmavly do inkoustové modře, když se pomalu sklonil a políbil můj vzrušený klín. Pak velmi pomalu a smyslně jazykem obkroužil vzrušený a citlivý pahorek. Díval se mi přitom do očí.

„Hmm, jsi tak sladká,“ zamumlal.

Byla jsem naprosto fascinovaná.

Sledovat ho mě ohromovalo a přivádělo téměř k šílenství. Jeho doteky byly mnohem intenzivnější, že jsem ani netušila, že něco takového můžu prožívat. Bylo vzrušující pozorovat, jak si Jakeův jazyk se mnou tak intimně pohrává, laská se s mým klínem, jako by to byl ten nejvzácnější poklad… Když jsem viděla šťastný výraz v jeho tváři, málem jsem nad sebou ztratila kontrolu.

Pevně jsem se chytila prostěradla, když se znovu dotkl jazykem klitorisu a vyvolal tak další, mnohem divočejší vlnu vzrušení.

Chci ho hned teď cítit uvnitř.

Jake vklouzl jedním prstem dovnitř, zatímco jazykem si dál pohrával s klitorisem. Svaly v mém klínu se okamžitě kolem něj sevřely.

„Chceš to…? Chceš mě mít uvnitř?“ Zamumlal a vzduch mezi námi vibroval sexuálním napětím.

„Bože, ano,“ zasténala jsem.

Pohled jeho modrých očí jako by mě přikoval k posteli, pak vsunul dovnitř druhý prst a pomalu jimi začal pohybovat. Jeho jazyk dál pokračoval ve sladkém útoku na mé smysly.

„Ach, ano,“ vzdychala jsem přerývaně a tiskla si prsa, protože napětí uvnitř mého těla hrozilo vybuchnutím. V podbřišku mi pulzovala čirá rozkoš. „Ach, Jakeu… ach, prosím… ještě… bože, tohle nevydržím!“ vykřikla jsem najednou.

Jako žhavý blesk mě zasáhl orgasmus. Prohnula jsem se v zádech a boky přitiskla k Jakeovým ústům. Vzpínala jsem se pod ním, když jeho jazyk ve mně vyvolával extázi a vynášel mě do nebeských výšin.

Dva dny jsem se s Jakem nemilovala, dva dny jsem po něm jenom toužila a bylo jasné, že jsem ho potřebovala. Možná víc, než jsem si vůbec uvědomovala.

Když orgasmus odezněl, klesla jsem zpátky na postel, uspokojená a šťastná.

Jako v mlze jsem si uvědomovala, že si Jake přetáhl triko přes hlavu a chystal se stáhnout si šortky.

Přinutila jsem své tělo se zvednout a na vratkých nohách jsem si stoupla před něj. Chytila jsem ho za ruce a zarazila ho.

„Já sama.“

Většinou vyvolával rozkoš Jake ve mně. Teď byla řada na mně, abych ho potěšila.

Zahákla jsem prsty za okraj kalhot. Pomalu jsem je začala stahovat dolů. Dopadla jsem na kolena ve chvíli, kdy na podlaze skončily i jeho šortky. Jake je odkopl stranou, zatímco já upřela pohled na jeho vzrušený velký penis.

Bez váhání jsem ho vzala do ruky, lehce přejela rty po špičce a pak ho vzala do pusy.

„Kristepane,“ zasténal Jake, tělo se mu prudce napjalo, když jsem ho sevřela. Zabořil mně prsty do vlasů a snažil se zklidnit. „Když mě takhle chytneš, Tru, vždycky mě dostaneš. Tvoje rty jsou tak měkké… tak teplé.“

Hedvábná pokožka a pevnost jeho mužství mě donutily zasténat.

Cítila jsem, jak se celé jeho tělo zachvělo.

Olízla jsem ho, pak si jemně pohrávala s citlivou špičkou, než jsem ho znovu vzala do úst. Na jazyku jsem ucítila horkou tekutinu.

Polkla jsem, rukou jsem v rychlém tempu pohybovala dolů a nahoru, sála ho.

„Tru, ta tvoje ústa… jsou tak horká… děláš to moc dobře…“

Líbil se mi pocit, že i já jsem ho dokázala potěšit. Chytila jsem ho za stehna a snažila se ho vsát co nejhlouběji.

„Kurva,“ zavrčel. Uchopil mou hlavu do dlaní, prsty zabořil do vlasů a začal se pohybovat v rytmu.

„Bože… Tru… ach, musíme přestat… Jsem…ehm, kurva…“ Pomalu se ode mě odtáhl. Nechtěla jsem ho pustit, chtěla jsem si ho vychutnat.

„Ne, baby, ještě včera ti nebylo dobře, takže tohle radši vynecháme.“

Zmateně jsem se na něj podívala.

Pomalu zakroutil hlavou a pohladil mě po tváři. „Až příště. Teď chci být uvnitř.“

Naposledy jsem ho políbila na špičku penisu a postavila se.

Oči mu planuly vášní. Věděla jsem, jak těžké pro něj muselo být přerušení.

Olízla jsem si horní ret. Jakeovy oči mě sledovaly.

„Jak bys to rád?“ zeptala jsem se.

Ostře se nadechl. „Předkloň se a rukama se opři o zeď.“

Nohy se mi chvěly, ale udělala jsem přesně to, co mi řekl. Předklonila jsem se a rukama se opřela o stěnu vedle postele. Roztouženě jsem čekala na Jakea.

Jen matně jsem si uvědomovala, že stojí za mnou. Kolenem mi roztáhl nohy a zamířil špičku penisu proti mému klínu.

„Chci být v tobě, baby. Jsi připravená?“ Nemusela jsem se mu dívat do obličeje, abych věděla, že se jen taktak drží na uzdě.

Dychtivě jsem mu nastavila svůj klín a přitiskla se k němu. „Na co čekáš?“

Jake mě chytil za boky a jedním tvrdým rychlým pohybem pronikl dovnitř.

„Kurva,“ vydechl.

Opřela jsem se pevně o zeď, když se ke mně přitiskl.

Pomalu vyklouzl ven, pak dalším tvrdým přírazem pronikl dovnitř. Ze rtů mi uniklo slastné zasténání.

Jake se se mnou miloval tvrdě a vášnivě, nebral na nic ohledy, ale tentokrát mi to bylo jedno. Potřebovala jsem ho, nemohla jsem mu odolat.

„Řekni mi něco španělsky, baby,“ zachroptěl.

Usmála jsem se. Věděla jsem přesně, co s ním moje španělština dělá, takže jsem mu ráda vyhověla. „No me jodas más, Jakeu. Ještě víc!“

Jake miloval Portoričanku ve mně, kterou jsem zdědila po matce. Moje španělština ho vzrušovala a doháněla téměř k šílenství.

Všechny jeho zábrany se najednou rozplynuly, přirážel těžce a nemilosrdně, hlas měl náhle hrubý a chraplavý. „Kurva, Tru, jsi tak sexy… tak těsná a horká. Jen tvojí zásluhou je můj pták tvrdý jako skála… kurva, chci být co nejhlouběji…“

Cítila jsem jeho silný a pevný penis uvnitř a užívala si slastný pocit, když se dotkl mého citlivého místa. Věděla jsem, že se blíží vyvrcholení.

Jake přitiskl prsty k mému klitorisu a palcem ho začal třít. Znovu ve mně probouzel vzrušení a přiváděl mě k dalšímu orgasmu.

Svaly se mi sevřely kolem jeho penisu.

„Tak pojď, Tru… teď.“

Prohnula jsem se v kříži a už podruhé během pár minut jsem se vznášela v radostném a slastném opojení, vzrušení mnou prostupovalo v nekontrolovatelně se šířících vlnách. Pevně jsem ho držela v sobě.

Cítila jsem, jak se zachvěl. „Kurva, Tru!“ Vykřikl a mé tělo zaplavila horká tekutina tryskající z jeho mužství. Škubl sebou v orgasmickém omámení a naplnil mě hustým semenem.

Odhrnul mi vlasy stranou, položil se na má záda a rukama se opřel o zeď stejně jako já.

„Jsi v pořádku?“ chtěl vědět a políbil mě na rameno, zuby jemně stiskl hebkou kůži.

„Je mi skvěle.“

Zakroutil boky. Cítila jsem, jak je jeho penis stále pevný.

„Ty ještě nemáš dost?“ Vystrčila jsem na něj prdelku a usmála se.

„Ještě jsem ani nezačal. Vždyť je to tak dávno, co jsme se naposledy milovali.“ Chytil mě rukou kolem pasu. Vyklouzl ven, otočil mě k sobě čelem a přitiskl si mě na hruď. „Mám v plánu být uvnitř tebe celý den, milovat se s tebou až do umdlení, dokud ani jeden z nás nebude schopný se postavit na nohy.“

„Slibuješ?“

„Přísahám na tvoji sladkou prdelku,“ zavrčel, zvedl mě a hodil na postel. Pak si vylezl nahoru a položil se na mě.

Kapitola třetí

Když naše letadlo přistávalo na mezinárodním letišti v Los Angeles, sledovala jsem světla pod sebou.

Jake spal vedle mě. Natáhla jsem se a odhrnula mu vlasy z čela. Vypadal tak spokojeně. Nelíbilo se mi, že ho musím vzbudit, ale pilot už ohlásil přistání.

Zadívala jsem se na náramek přátelství na jeho zápěstí. Trochu se posunul, takže se vedle něj objevil světlejší proužek neopálené kůže. Stejně tak jako u mě. Nikdy si je nesundáme – to byl náš slib z dětství. Od chvíle, co jsem je pro nás oba jako malá holka udělala, jsme je vždycky měli u sebe.

Bylo mi líto, že je naše dovolená u konce. Byla to nejlepší dovolená v mém životě, teď nastal čas vrátit se zpátky do reality.

Do Jakeova světa.

Což byl svět naprosto vzdálený představám, jaké jsem kdy měla.

Obyčejná dívka v neobyčejném světě.

Přála jsem si zůstat na ostrově napořád. Bála jsem se, že návrat zpátky do L. A. zase ovlivní náš vztah.

Prsty jsem polechtala Jakea za uchem. Věděla jsem, že je na to velmi citlivý, zvlášť když ho tam políbím.

Chytil mě za zápěstí, až mě to překvapilo. „Nezačínej něco, co nemůžeš vyhrát,“ zachraptěl.

„Kdo říká, že nemůžu vyhrát?“

„Já.“

„Myslíš?“

„Hmm.“ Přisunul se blíž a zadíval se na mě těma úžasně modrýma očima. „Zapomínáš, že i já přesně vím, kde jsou všechna tvoje citlivá místa, Bennettová?“

Polilo mě horko a snažila jsem se vykroutit z jeho sevření. „Myslela jsem, že spíš.“

„Spal jsem, než mě nějaká koketka začala lechtat.“

„Koketka?“ Zasmála jsem se.

„Jo, přesně tak. Koketka. Mazaná a svůdná.“

„Svůdná?“ Ušklíbla jsem se.

„Jo, zatraceně svůdná.“

„Ale jen pro tebe,“ zamumlala jsem.

„To si piš, že jen pro mě.“

Majetnickým pohledem mě přišpendlil k sedadlu.

Polkla jsem a dodala: „Ty, jo, jsme doma.“ Na rtech se mi usadil lehký úsměv.

Doma.

L. A. je teď můj domov. Zní divně, když to řeknu takhle.

Když jsem byla naposledy v L. A., v médiích zrovna všude omílali příběh o Jakeovu otci.

Při té vzpomínce mi přejel mráz po zádech.

Jake seděl vedle mě, s nohama nataženýma před sebou, jednu ruku měl za hlavou a druhou mě objímal kolem ramen. Přitáhl si mě k sobě. „Jsi v pohodě?“ zeptal se.

„Jo, jen mě napadlo, jak by bylo krásné, kdybychom mohli na ostrově zůstat déle.“

„To by se mi taky líbilo,“ zamumlal a opřel si bradu o mé temeno. „Zase se tam brzy vrátíme.“

„Mohli bychom tam strávit naše líbánky,“ navrhla jsem a při pohledu na něj jsem překypovala optimismem.

„Skvělý nápad,“ usmál se.

„Asi bych měla pomalu začít plánovat naši svatbu, ale… jak dlouhé si představuješ naše zasnoubení?“ Kousla jsem se do rtu.

„Strašně krátké! Baby, můžeme se vzít třeba hned zítra, jestli chceš. Stačí říct a já nařídím pilotovi, aby nás vzal do Las Vegas.“

Zasmála jsem se. „Matku by trefil šlak, kdybych se vdávala ve Vegas. A jak znám tátu, nakopal by ti zadek, že jsi mu neumožnil jeho jediné dítě odvést k oltáři.“

„Chápu. Od Billyho bych opravdu nechtěl nakopat prdel.“

„Kde bys chtěl mít svatbu? Tady ve Státech, nebo v Británii?“

„Je mi to jedno.“ Pokrčil rameny. „Tady by to bylo možná jednodušší, protože tu žijeme, ale upřímně, nechám to na tobě. Pokud chceš, abychom se vzali v Manchesteru, je to v pohodě. Prostě mi řekni čas a místo, baby, a budu tam.“

„Chceš mi tím naznačit, že co se týče svatby, nechceš o ničem rozhodovat?“

„Samozřejmě že chci,“ usmál se. „Zorganizuju svoji rozlučku se svobodou. Ne, blbost. Slíbil jsem Tomovi, že to může udělat on.“

Tom je baskytarista v kapele Mighty Storm, jeden z Jakeových nejbližších přátel a vyhlášený sukničkář. Stejně jako byl Jake předtím, než jsme se dali dohromady. Ale teď má mě, takže tohle období je už pryč.

Naštěstí.

„Panebože,“ zasténala jsem. „To budou orgie, striptérky a prostitutky. Úplně to vidím – jako ve filmu Pařba v Bangkoku.“

Jake se zasmál. „Trošku mu důvěřuj, baby. Myslím, že tak hrozný to nebude.“

„Pokud se vrátíš s tetováním na obličeji a řekneš mi, žes souložil s ladyboyem^3, tak si tě rozhodně nevezmu.“

3 Ladyboy neboli kathoey je běžný výraz pro transsexuála, zejména v Thajsku. Poznámka překladatelky.

Zmrazil mě pohledem. „Baby, jestli se ti budu muset přiznat, že jsem spal s ladyboyem, pak to bude z kriminálu.“

„Proboha proč?“

„Protože Toma zabiju, že dopustil, aby k něčemu takovému vůbec došlo.“

Oba jsme se rozesmáli, když pilot oznámil, abychom se připoutali, že jdeme na přistání.

Dave zajel na příjezdovou cestu před Jakeovým domem. Tedy před naším domem. Pořád ještě jsem si na to nezvykla. Ale nikdy bych to Jakeovi nepřiznala, aby neměl pocit, že jeho dům nepovažuju za svůj domov.

Ten dům vlastně tak trochu nenávidím… no dobře, nenávidím je asi silné slovo.

Jakeův dům se mi vůbec nelíbí.

Nemyslím to ve zlém, je to krásný dům. Nepůsobí příliš okázale. Je moderní, má tři ložnice, tři koupelny, hudební studio a posilovnu.

Ale je to staromládenecký dům. A v tom tkví problém.

Sem do tohohle domu si pravděpodobně dřív tahal jednu ženskou za druhou.

Bože, jen když si to představím, chce se mi zvracet.

Nikdy předtím jsem s Jakem v jeho domě nespala. Při krátkém pobytu, kdy jsme se tu zastavili během turné, nebyl sex na pořadu dne.

Jenže teď tu budu bydlet a Jake se mnou rozhodně bude chtít spát. A mně se okamžitě před očima vynoří ten bezpočet ženských přede mnou. V Jakeově domě. V jeho posteli.

Posteli, kterou s ním budu sdílet.

Ta představa ve mně vyvolávala rozporuplné pocity.

Uff.

No jasně, jsem možná trochu přecitlivělá. Protože vím, že tu Jake nikdy s žádnou holkou nežil. To taky hodně znamená.

Tohle je jeho domov. A teď i můj. Budu si na to muset rychle zvyknout.

Ale jak? Nemám tušení… protože mi připadá, že vzpomínka na jeho starý život tu přetrvává jako zápach.

Můj dům.

Do prdele!

Opravdu si musím zvyknout říkat „můj dům“. Nechci totiž Jakea ničím naštvat. Nepotřebuju se šťourat v jeho minulosti.

„Nechte kufry v hale a jeďte domů, kluci,“ obrátil se Jake k Daveovi s Benem, když otevřel dveře a nechal mě projít první.

Viděla jsem, že v kuchyni svítí světlo, a napadlo mě, že tu asi je někdo z Jakeova týmu. Rozloučila jsem se s Davem a Benem a zamířila rovnou do kuchyně.

„Krásko!“ vykřikl Stuart, když jsem vešla do místnosti. „Na tebe je ale úžasný pohled, opálená a svěží… Dal bych cokoliv za to mít tuhle barvu.“

„To víš, je to trochu snazší, když máš matku Portoričanku.“ Vběhla jsem do jeho rozevřené náruče a políbila ho na tvář. „Chyběl jsi mi.“

„Cože? Copak tys měla čas přemýšlet o tom, jestli ti chybím, nebo ne? Nechceš mi snad naznačit, že si tě ten trumbera celou tu dobu nevšímal, že ne?“ Stuart kývl směrem k Jakeovi, který se opíral o veřeje a pozoroval nás.

Výraz v jeho obličeji byl prázdný, jako by se toulal někde jinde. Někdy mi dělalo problém zjistit, co si vlastně myslí. Občas jsem to poznala z jeho očí, ale tentokrát nikoliv.

„Ne, věnoval se mi dostatečně.“ Mrkla jsem na Jakea a usmála se. Konečně se mu rozsvítily oči a vrátil se zpátky do přítomnosti.

Teď jsem věděla přesně, na co myslí, a tváře mi zrudly při vzpomínce na to, co jsme na dovolené dělali nejčastěji.

„Ale i tak jsem si našla čas, abych si vzpomněla na svého oblíbence,“ dodala jsem a obrátila se zpátky ke Stuartovi.

„Myslel jsem si, že tvým oblíbencem jsem já,“ pronesl s hranou rozmrzelostí Jake, vešel do kuchyně a posadil se k baru.

„Stoupni si do řady, chlape. Kamarádi mají přednost.“ Stuart mě objal kolem ramen.

Ušklíbla jsem se, ale hned jsem si zakryla pusu rukou.

To nebylo moc pěkné, já vím. Občas vám ale něco mimoděk ujede.

„Bože, mám pocit, jako bych se ocitl v epizodě ze seriálu One Tree Hill 4 ,“ povzdechl si Jake. „Tam se taky Lucas s Nathanem pořád dohadovali o jednu holku.“

4 One Tree Hill – americký televizní dramatický seriál (2003–2012) o partě středoškoláků. Příběh dvou nevlastních bratrů, kteří se setkávají jako rivalové nejen v životě, ale i v lásce (zdroj: wikipedia). Poznámka překladatelky.

„Koukám, že návrat zpátky tě trochu rozhodil, co?“ Stuart mávl rukou. „Takže jste se měli dobře?“ Jeho otázka už opět mířila na mě.

„Skvěle! Příště musíš jet taky, Stuarte. Je to tam úžasné, určitě by se ti tam líbilo.“

„Nechceš náhodou, aby s námi jel Stuart na svatební cestu, že ne?“ Jake nadzvedl obočí.

„No jo, máš pravdu. Fajn, tak možná někdy jindy, Stuarte.“ Usmála jsem se.

„Bylo to tam tak úžasné, že tam chcete jet i na líbánky?“ zeptal se Stuart s potměšilým zábleskem v očích.

„Už jsem ti říkala, že to tam bylo fantastický.“ Přikývla jsem a usmívala jsem se při vzpomínce na ostrov.

„Už jste si vybrali termín svatby?“ vyzvídal Stuart a opřel se o pult.

Sundala jsem si sako, pověsila ho na opěradlo stoličky naproti Jakeovi a posadila se. „Ještě ne, ale hned od zítřka na tom začnu pracovat… no, spíš přemýšlet, jak vůbec začít svatbu plánovat.“

„Pokud budeš potřebovat pomoct, krásko, dej mi vědět,“ nabídl se Stuart.

„Možná tě vezmu za slovo. Ach, tys připravil čaj,“ usmála jsem se, když jsem si všimla konvičky na stole. „Jak já tě zbožňuju!“ Seskočila jsem z barové stoličky a šťouchla Stuarta bokem.

„Kurva, doufám, že ne víc než mě,“ zamumlal Jake a natáhl se pro sušenku na stole.

„Neboj se, baby. Stuarta mám ráda čistě platonicky. Je jako bratr, kterého jsem nikdy neměla.“

„Bože, krásko, to je od tebe milé.“ Stuart se na mě usmíval a šťouchl na oplátku mě.

„Vidíš, a já si celé dětství myslel, že jsem jako tvůj bratr,“ mračil se Jake.

„Jakeu, kdybych tě někdy považovala za bratra, i kdyby to bylo v dětství, tak bychom spolu nikdy neskončili v posteli.“

„Škoda, že jsem to nevěděl dřív.“ Jakeova tvář se rozzářila sexy úsměvem. „Jen si představ, co všechno jsme mohli dělat u tebe v pokoji místo domácích úkolů.“

Nadzvedla jsem obočí a kalhotky mi při té představě zvlhly.

„Hej, pořád ještě jsem tady,“ prohlásil Stuart a přerušil Jakeovo kouzlo nade mnou. „A trpím dlouhodobým nedostatkem sexu, tak si, prosím, tohle téma nechte na později. Fajn, a teď k důležitějším věcem,“ dodal a promnul si ruce. „Tak co jste mi přivezli? Umírám zvědavostí, jaký dostanu dárek!“

„Dárek?“ Zmateně jsem se podívala nejdřív na Stuarta, pak na Jakea, který krčil rameny. Byl na tom stejně jako já. „Měli jsme ti snad přivézt dárek?“

Nalila jsem čaj do tří připravených šálků a snažila se potlačit smích.

„No tak, nechoďte kolem toho jako okolo horké kaše. Dárky jsou součástí mého platu a jsou zakotvené ve smlouvě. Tak co jste mi přivezli?“ Napřáhl ruku a netrpělivě se zavrtěl.

Odložila jsem konvici. Snažila jsem se udržet si vážný výraz ve tváři, pro jistotu jsem se kousla do rtu. „Je mi to opravdu líto, Stuarte. Netušila jsem, že bychom ti měli něco přivézt.“

Pohasly mu oči a na tváři se objevil skleslý výraz. „No, to je v pořádku, nic se neděje…“

„Hlavně mi nedošlo, že dárky jsou součástí tvojí smlouvy… takže myslím… že oceníš, že jsem ti přivezla tyhle brýle Oliver Peoples,“ řekla jsem, natáhla se a vyndala je z kapsy saka.

Stuart už po nich nějaký čas toužil, ale všude byly vyprodané – ani jsem netušila, že sluneční brýle mohou být vyprodané –, tak jsem se zeptala Jakea, zda by nezatahal za nitky a nezískal je přímo od designéra. Což samozřejmě rád udělal. Když jsme přistáli na letišti, čekaly tam na nás.

„Panečku!“ vydechl obdivně Stuart. „Jak jste…? Na tom vlastně nezáleží. Jsou naprosto úžasné! Tru, jsi skvělá!“

Zvedl mě, zatočil se mnou dokola a pak mě postavil zpátky na zem. Vzal si sluneční brýle a okamžitě je vyzkoušel.

„Jak vypadám?“

„Úúúžasně. Skvěle ti sedí. No… víš… vypadáš trochu jako ten model. Sakra, jak se jen… jo, ten Brit David Gandy.“

„Spíš Gándhí,“ zavtipkoval Jake.

Přísně jsem se na Jakea podívala.

„Jdi do prdele!“ odsekl Stuart a prohlížel se ve skle dvířek trouby. „Žárlíš, že sám nemáš něco tak stylového.“

„Ani bych neřekl. Co ten nejžádanější muž roku podle hlasování neomylné americké veřejnosti?“

„Všechny fanynky hlasovaly pro tu tvoji kobru, co si nosíš v kalhotách,“ poznamenal Stuart jízlivě v narážce na přezdívku pro Jakeova obrovského… ptáka. Toho, kterým mě obšťastňoval.

„Tak jako tak, krásko, ten David Gandy… je sexy?“

„No jasně,“ přikývla jsem nadšeně.

Jake hlasitě zakašlal a něco si zamumlal.

„Ale ne tak sexy jako ty, baby.“

„Ještěže tak,“ zavrčel Jake.

„V tom případě jdu do postele strávit zbytek noci pohledem do zrcadla a zkoumáním fotek Gandyho.“

Stuart zvedl ze stolu hrnek s čajem a s mávnutím ruky vyrazil z kuchyně. „Jsem rád, že jste zpátky,“ kývl na nás oba.

„Taky jsem ráda.“ Tak napůl, pomyslela jsem si. „Dobře se vyspi,“ zavolala jsem ještě za ním.

„Ty taky, krásko.“

„Víš…,“ pronesl Jake a nalil mléko do zbývajících dvou šálků čaje. Jeden zvedl a podal mi ho. „Stuart je jedinej chlap, u kterýho toleruju, že se tě dotýká. A to jen proto, že je gay.“

„Stuart se mě nijak zvlášť nedotýká.“ Zasmála jsem se. Napila jsem se čaje a položila šálek na pult. „Je to jen příjemný chlap. Takové mám ráda,“ dodala jsem a vtiskla se mezi Jakeovy nohy.

„Jo? No, pokud se tě někdo někdy dotkne tady –“ zamumlal a přejel mi prstem přes rty, „– nakopu mu prdel.“

„A co tady?“ Dotkla jsem se svých prsou.

„Pak skončí rovnou ve špitálu,“ odpověděl a zahleděl se na moji dmoucí se hruď.

„A co tady?“ Ukázala jsem do klína.

„To je vstupenka na krchov. Patříš mně, Tru.“ Zvedl mi sukni a položil ruku na stejné místo, na které jsem ukázala. „Nikdo se tě kromě mě nebude dotýkat.“ Pak vklouzl prsty pod kalhotky a dovnitř mého klínu.

V žilách se mi rozproudila horká krev.

Spal tu i s jinými.

Poodstoupila jsem od něj a nechala mu ruku vyklouznout zpod sukně.

„Co se děje?“ Nejistě se na mě podíval.

„Nic…“ Rozhlížela jsem se kolem hledajíc výmluvu. „Jen… Stuart by se mohl vrátit.“

Zajímalo by mě, jestli to s nějakou dělal v kuchyni. Asi ano. Jak znám Jakea, užíval si sex v každé místnosti v tomhle domě.

Při té představě se mi chtělo zase zvracet.

Zatnula jsem ruce v pěsti, až se mi nehty zaryly do kůže.

„Nepřijde sem.“ Jake mě chytil za triko a přitáhl si mě zpátky k sobě.

Políbil mě na krk, druhou rukou mě popadl za zadek a přitiskl mě blíž k sobě.

Do prdele, už je zase vzrušený. Zdálo se mi, že to je skoro pořád.

Zavřela jsem oči a soustředila jsem se. Na pocit, který ve mně jeho pevné tělo vyvolávalo. Na jeho mužskou vůni.

Před očima se mi ale míhal jediný obraz: Jake s jinou ženou. Dělal přesně to, co teď se mnou, přímo tady v kuchyni.

Vykroutila jsem se z jeho objetí.

Povzdechl si a jeho tmavé planoucí oči si mě měřily. „Fajn, tak řekneš mi, co se to s tebou sakra děje?“

„Nic,“ vypískla jsem. Zradil mě hlas.

„Tru?“

Podívala jsem se dolů na zem. „Jen…“ Kousla jsem se do rtu.

„Jen co?“ Hlas měl nakřáplý a vypadal nešťastně.

„Jen mi připadá divné… milovat se ve tvém domě.“

„Chceš říct v našem domě.“ Nadzvedl obočí. „Proboha proč? Kvůli tomu, že tu s námi bydlí i Stuart?“

„Ne, o něj vůbec nejde. Kvůli všem těm milenkám, které jsi tu měl.“ Fajn, vyznělo to úplně jinak, než jsem chtěla.

Zvedla jsem hlavu a zadívala se mu do očí. Kousla jsem se do rtu, až jsem ucítila krev.

Jake nasadil neproniknutelnou masku.

Uvědomila jsem si, že vůbec nezapírá, že tu spal s jinými ženami.

S povzdechem si pročísl černé vlasy.

Poodstoupila jsem od něj a opřela se o pult. „Kolik holek sis sem vzal?“

„Opravdu chceš, abych ti na to odpovídal?“ Jeho oči mě propalovaly, zatímco čekal na moji odpověď.

Nervózně jsem se rozhlédla a pohrávala si s lemem trička.

Opravdu to chci vědět?

Sadistické já toužilo po odpovědi. Naštěstí ale vyhrál pud sebezáchovy.

„Ne.“ Zavrtěla jsem hlavou.

Otočila jsem se a vydala se ke dveřím. Najednou jsem chtěla jít spát a tenhle rozhovor nechat plavat.

„Kam jdeš?“

Zastavila jsem se ve dveřích a obrátila se k němu. „Do postele. Nezáleží na tom, Jakeu. Vím, jakou jsi měl pověst, a musím… se s tím nějak vyrovnat.“ Pročísla jsem si vlasy. „Minulost se nedá změnit, i když bych si to moc přála. Ale nemůžu předstírat, že mi to nevadí…,“ dodala jsem. „Někde jinde se s tím umím vyrovnat, většinou… ale tady, v našem domě… jen pomyšlení, žes tu měl… stovky ženských… přímo tady.“ Snažila jsem se ty příšerné obrázky vymazat z choré mysli.

„Nebyly to stovky.“

„Cože?“

„Nevodil jsem si sem stovky žen.“

„Díky za vysvětlení,“ odsekla jsem ostřeji, než jsem chtěla. „Hele, ať jich bylo kolik chce, byla to víc než jedna, a to mi stačí, aby mi to vadilo. Potřebuju jen trochu času přijít na to, jak se přes to dostat – jak žít v tomhle domě a vědět, žes tu měl milenky. Netrestám tě za tvou minulost… Jen se musím přenést přes žárlivost a nejistotu. Dej mi čas…“

Pevně se chytil kraje židle, až mu zbělely klouby. Jako by se musel držet, aby mnou nezatřásl. Vzduch byl nabitý elektřinou, cítila jsem jeho potřebu dotknout se mě.

Taky jsem toužila ho obejmout, přitisknout se k němu. Ale ne s těmi představami, které se mi míhaly před očima.

„Dobře,“ povzdechl si. Hlas mu zněl sklesle a poraženecky. „Za chvíli přijdu za tebou.“

Vyšla jsem z kuchyně a zamířila nahoru do ložnice. Převlékla jsem se do pyžama, vyčistila si zuby, ale když jsem se vynořila z koupelny, po Jakeovi nebylo ani vidu ani slechu.

Zhasla jsem, zalezla si do postele a poprvé po dlouhé době usnula, aniž Jake ležel vedle mě.

Kapitola čtvrtá

„Přísaháš, že nic nevidíš?“ zeptal se mě Jake snad už podesáté.

„Přísahám.“ Povzdechla jsem si trochu podrážděně, protože jsem opravdu nic neviděla.

Seděla jsem na sedadle spolujezdce v Jakeově Astonu Martinu DBS, tedy autu Jamese Bonda.

Jake řídil a já měla pásku přes oči.

Ano, slyšíte dobře. Měla jsem zavázané oči páskou, provizorně vyrobenou z hedvábného šátku, co jsem měla kolem krku.

Proč?

Protože Jake má pro mě překvapení. Překvapení, které vyžaduje, abych jela se zavázanýma očima.

Jsme zpět v L. A. pátý den.

Jake strávil většinu času ve vydavatelství s účetními a snažil se vyřešit problém s podvodem. Nějakým způsobem zmizelo pět set tisíc dolarů, ale zatím nebyli schopni zjistit, kdo je vzal.

Jake tomu věnoval všechen čas. Když večer přišel domů, obvykle jsem už byla v posteli, a když jsem se ráno probudila, byl už pryč.

Měla bych si dělat starosti, aby ho zase nepohltil stres a přepětí?

Určitě ano.

Měla bych si zase všímat, zda někde neobjevím náznaky toho, že v tom znovu lítá?

Rozhodně.

Neměla jsem z toho dobrý pocit, od jeho posledního úletu moc času neuběhlo. Byla bych hloupá, kdybych se nebála. Nechtěla jsem, aby si ani jeden z nás musel projít tím, čím jsme si nedávno prošli.

Ne, že bych mu nevěřila. Jen vím, jak snadno do toho může znovu sklouznout. Minule jsem to sice tušila, ale předstírala jsem, že o nic nejde. A pak to najednou rychle zašlo příliš daleko. Nedopustím, aby se to stalo znovu.

Zkontrolovala jsem nádržky na záchodech a další možné úkryty drog v domě?

Ano.

Je to hrozné takhle ho hlídat a vím, že by byl opravdu naštvaný, kdyby se to dozvěděl. Ale když je ve hře Jakeův život, není nic důležitějšího.

Hned první den po návratu šel na schůzku s poradcem ohledně drogové závislosti a předevčírem pozdě večer jsem ho slyšela s někým telefonovat – myslím, že mluvil s psychoterapeutem.

Stále s tím bojuje, zejména teď, když jsme zpátky a valí se na něj jeden problém za druhým. Jsem doopravdy ráda, že se sám snaží se přes to dostat a využívá pomoc, jakou má.

A já jsem připravená mu pomoct, jakkoliv bude potřebovat.

V hloubi duše jsem ale přesvědčená, že se Jake k drogám už nevrátí. Na vlastní kůži zažil, co to s ním naposledy udělalo, a doufám, že si uvědomil, že právě kvůli drogám ztratil i mě.

Málem ho to zlomilo.

Na druhou stranu, není na škodu mít se na pozoru a všímat si jakýchkoliv náznaků.

V poslední době jsem se s ním o rekonvalescenci nebavila, protože vím, že pokud si o tom se mnou bude chtít popovídat, musí začít on sám.

Minulé dny mi hrozně chyběl. Musím ale přiznat, že malé odloučení má občas své výhody. Po návratu z dovolené jsem se totiž vrátila ke své práci a jsem ráda. I když je to pouze práce z domova. Pustila jsem se znovu do sepisování Jakeova životopisu a také se snažím psát pravidelné sloupky do Etiquette.

Etiquette je časopis, pro který pracuju. A Vicky, moje šéfová a kamarádka, je ta, která mě s Jakem po všech těch letech dala znovu dohromady. Získala totiž od Jakea Wetherse svolení k exkluzivnímu rozhovoru pro časopis a mě do toho uvrtala.

Už se mi po práci pro časopis stýskalo. A fakt jsem se už těšila, až si s Vicky popovídám. Mám ji ráda a rozhovory s ní jsem postrádala.

Miluju Skype!

Hned jak jsme se vrátili do L. A., zavolala jsem rodičům. Telefonem, protože pro ně je Skype španělskou vesnicí.

Ze všech nejvíc mi ale chyběla Simone.

V Londýně jsem se s ní vídala každý den a chvíli mi trvalo zvyknout si, že už s ní nebydlím. V posledních dnech jsem jí volala několikrát. A párkrát jsme si i poplakaly.

Jsem ráda, že tu mám Stuarta, jediného přítele v Los Angeles. Tedy kromě Jakea, samozřejmě.

Protože jsme se s Jakem týden skoro neviděli, neměli jsme příležitost znovu si promluvit o problému „sex v jeho domě“. Stejně tak jako jsme od návratu z ostrova neřešili problém dětí.

Vypadalo to, že s Jakem jsme opravdu mistři v ignorování problémů a vyhýbání se diskusím o důležitých věcech.

Napadlo mě, jestli to není jeden z důvodů, proč tento týden trávil tolik času v labelu.

Od té doby, co jsme se s Jakem dali zase po letech dohromady, to byla nejdelší doba bez sexu. Na ostrově jsme se milovali i několikrát za den, tady v L. A. už týden ani jednou.

Je to ale moje chyba a začínalo mě to znepokojovat, protože pro Jakea je sex stejně zásadní jako dýchání. A fakt, že ho nemá a ani se nesnaží mě k tomu nutit, mě trochu děsí. Bojím se, že když spolu nebudeme spát, začne Jake své sexuální pudy uspokojovat někde jinde. Možná už začal.

„Mohli by nás zastavit policajti. Určitě by je napadlo, žes mě unesl, kdyby mě viděli se zavázanýma očima,“ řekla jsem.

„Nezapomeň, že máme tmavá okna, baby.“

„Jasně.“

Složím ruce přes sebe do klína a slyším, jak se Jake tiše směje.

„Určitě nás ale dřív zastaví za rychlost. Co jim řekneš potom?“

„Že moje snoubenka je poněkud výstřední a líbí se jí, když s ní jezdím dokola se zavázanýma očima. Jenom potom mi dovolí se s ní vyspat.“

„Jakeu!“

„Nebo že jsme na sado maso a ty jsi submisivní. A vidět tě takhle mě šíleně vzrušuje.“

Ucítila jsem jeho ruku na noze, drsné prsty mě jemně hladily nad kolenem.

Bylo to poprvé po pěti dnech, kdy se mě důvěrně dotkl. Srdce se mi rozbušilo a svaly v těle mně ztuhly.

„Nedovedeš si vůbec představit, jak mám právě teď nalitý péro. Stačí jen, když se na tebe podívám… kurva, ty tvoje sexy botičky a krátká sukně… zavázané oči.“

Kurva, kurva, kurva.

„A co s tím hodláš udělat?“ zeptala jsem se chraplavým, svůdným hlasem.

„Řekl bych, že to oblečení na tobě dlouho nevydrží. Představuju si tě, jak máš na sobě jen ten šátek přes oči a boty s jehlovými podpatky a nohama mě objímáš kolem pasu…“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Mighty Storm - Zkrocení bouřliváka.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.