Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Martin Krengel

Tajemství efektivního učení
Dvakrát lepší výsledky s polovičním úsilím

Přeloženo z německého originálu knihy Martina Krengela BESTNOTE – Lernerfolg verdoppeln, Prüfungsangst halbieren, 4. Aufl age, vydaného nakladatelstvím Eazybookz UG, Berlín, Německo, 2014.
This translation of BESTNOTE fi rst published in 2012 is published by arrangement with Eazybookz UG (haftungsbeschraenkt), Berlin, Germany.
© 2012 Martin Krengel of Eazybookz UG (haftungsbeschraenkt), Berlin, Germany
First published as BESTNOTE in Germany in 2012 by Eazybookz UG (haftungsbeschraenkt), Berlin, Germany
All rights reserved

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@Grada Publishing, a.s., 2015
tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400
jako svou 5951. publikaci

Překlad Iva Michňová
Odpovědný redaktor Petr Somogyi
Grafická úprava a sazba Antonín Plicka
Formát ePub Štěpán Böhm
Návrh a zpracování obálky Erika Bartošová
Počet stran 232
První vydání, Praha 2015

Vytiskla Tiskárna v Ráji, s.r.o., Pardubice

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2015

ISBN 978-80-247-9897-4 (ePub)
ISBN 978-80-247-9896-7 (pdf)
ISBN 978-80-247-5543-4 (print)

Věnování

Tuto knihu věnuji vám, svým čtenářům. Pro vás jsem rok a půl přemýšlel, zkoušel, učil se, psal, přepracovával, pochyboval, kreslil.

Stálo mě spoustu trpělivosti a nervů, abych našel společného jmenovatele všech předmětů. Objevily se mi první šediny. Ale stálo to za to, když si uvědomím, jak těžké může učení být.

Jestli jsem alespoň trochu přispěl k tomu, že pro vás bude v budoucnu učení snazší a půjdete na zkoušku klidnější, splnil jsem cíl, který jsem si předsevzal.

O autorovi

Martin Krengel studoval psychologii a ekonomii v pěti zemích – oba obory absolvoval s vyznamenáním. Jako autor bestsellerů „Studi-Survival-Guide“ a „Golden Rules“ vytvořil vlastní koncepce time managementu pro žáky, studenty a všechny na počátku profesní kariéry. Žádaný školitel chce svou prací upozornit zejména na to, že úspěch a seberealizace jdou ruku v ruce. Člověk nemusí být nadprůměrně inteligentní, mnohem důležitější jsou správné metody.

Více informací na webových stránkách: www.studienstrategie.de.

Zkoušek nás čeká v životě spousta…

Začíná to ve škole…

Dějepis: Nenávidím letopočty!

Matematika: Binomické rovnice. Bino… co?

Teoretická fyzika: Na to nemám!

Latina: Koho to zajímá? Kromě mého učitele…

Maturita z chemie: Pamatuji si maximálně to, že existuje něco, co se jmenuje gutaperča.

…na vysoké škole je to ještě horší…

Sociologie: Statistiky, statistiky, statistiky.

Biochemie: Kdybych to byl býval věděl, tak bych sem nechodil.

Filosofie: Máme osm profesorů a každý říká něco jiného.

Politika: Bezprizorně tu poletuje spousta teorií.

Středověká angličtina: Neumím ani tu současnou.

Experimentální fyzika: Nechápu ani slovo.

Farmakologie: Samá latina, nejsem žádná Římanka.

Arabská fonetika: Zauzloval se mi jazyk.

Hospodářské právo: Spousta slov a stejně netuším, o čem to je.

…a to pořád ještě není všechno…

Multiple-choice: Nemohla by být správná odpověď mezi těmi čtverečky někde uprostřed?

Státní zkouška z práva: Jestli to zvládnu, pozvu celou hospodu.

První zkoušky na medicíně: Topím se a nevidím břeh.

Státnice ze statistiky: Všichni mimo mísu. Hrůza!

Anatomie, třetí pokus: Jestli to nevyjde, jdu k lopatě.

…protože zkoušky nepřestanou ani v práci.

Zkouška u hospodářské komory: Každý pokus stojí spoustu peněz.

Zkouška na daňového poradce: Proč?!

Jazykový kurz: Domluva rukama nohama.

Trénink SAP: Myslel jsem, že počítače nám mají práci usnadňovat.

MBA po pěti letech praxe: Už mi to učení nejde jako dřív.

… a starosti nekončí:

Přestože existuje mnoho druhů zkoušek z různých oborů, nejistoty jsou stále stejné. Při učení se totiž prolíná náročnost, časová tíseň, nejistota, stres, nespokojenost a neodbytný pocit špatného svědomí, že jsme neudělali dost. Je tedy na čase začít jinak…

Někdo mívá špatné nápady…

Na internetovém fóru jeden student například napsal:

„Mám problém. Za týden píšu opravdu důležitý test. Bohužel mám málo času na učení, proto netuším, jak mám za tak krátkou dobu zvládnout takový objem látky. A tak se ptám: neexistuje něco, po čem bych nebyl unavený, lépe se soustředil a co by mi pomohlo test zvládnout? Je mi jedno, jestli je to legální.“

Stále více lidí sahá před zkouškami po lécích, které údajně podporují učení. Vyřeší to jejich problém? Ne! Je prokázáno, že tyto „léky“ mohou mít nežádoucí vedlejší účinky. Chtěl bych proto varovat před riziky podobných přípravků:

•Je sporné, zda se pomocí léků dá výkon u zkoušky skutečně zlepšit. Například Ritalin, který je k dostání pouze na lékařský předpis, může zvýšit impulsivnost. Budeme mít tendenci odpovídat ukvapeně a možná nevezmeme v úvahu všechny relevantní informace. Stoupá nebezpečí tzv. tunelového pohledu, kdy se soustředíme jen na určitý aspekt a nevnímáme okolí. Rovněž to může negativně ovlivňovat náš úsudek, protože na základě léky vyvolaného stavu euforie si připadáme lepší, než ve skutečnosti jsme.

•Pozornost sice může být vyšší, ale „mozkový doping“ nezlepšuje ani schopnost selektovat informace, ani metodiku učení, ani kvalitu znalostí. Dělat ve větší míře něco, co je špatné, nám nic nepřinese.

•Zejména pro mladé lidi je důležité získat sebedůvěru a schopnost být sebekritický, objevit své silné a slabé stránky a systematicky na nich pracovat. Tím, že sáhneme po syntetických podpůrných prostředcích, se připravujeme o zkušenost, která formuje naši osobnost. Touto zkušeností je zážitek, že jsme něco dokázali a zvládli.

Můj názor zní: Kdo zná svůj mozek a ovládá techniky učení a koncentrace, zvyšuje svou výkonnost mnohem více, než když sáhne po pochybných lécích či jiných podpůrných prostředcích.

I bez přípravků, které zdánlivě zvyšují koncentraci, se mnoho maturantů a studentů stejně učí příliš dlouho! Jak vyprávěl nejeden účastník mého semináře: „Když jsem byl ve druhém ročníku, hodně jsem sportoval a často jsem chodil za zábavou, studium mě bavilo a měl jsem dobré známky. V posledním ročníku jsem se soustředil jen na učení – a teď mi to prostě nejde.“ Chybí mu kompenzace. Aby mohl mozek učivo zpracovat, potřebuje ve stejné míře přestávky i soustředěnou práci. Jednou z hlavních funkcí spánku je upevňovat nervová spojení, třídit a ukládat smyslové vjemy z uplynulého dne a rozlišovat relevantní od nerelevantního. Zvýšená soustředěnost vyvolaná léky tedy nic nepřináší.

Sport, přátelé, koníčky a přiměřený životní a pracovní rytmus, techniky učení, time management a dostatek spánku: to jsou přirozené povzbuzovací prostředky! Přirozeně zvyšují naši energii, protože zážitky, emoce a změna vyplavují endorfiny – důležité látky pro spokojenost, motivaci, energii a koncentraci.

Z vlastní zkušenosti získané při studiu dvou vysokých škol a při doktorském studiu vím, že s dobrým spánkem, vhodnými přestávkami, kompenzačními činnostmi a několika motivačními triky se člověk může bez této „pomoci“ úplně obejít. Existují jednoduché, zcela legální metody, které účinně zvyšují koncentraci a motivaci při učení. V informacích o účincích léků podporujících učení jsem zatím neobjevil ani jednu jedinou opravdovou výhodu.

Místo toho vám v této knize nabízím jakýsi přirozený doping, který pomůže zdvojnásobit efektivitu učení a schopnost vybavit si naučenou látku. A to bez negativních vedlejších účinků! Dáme se do toho?

Úvod do myšlenkového desetiboje v učení

Proč si musíte přečíst tuto knížku

Bylo to jednoho zimního dne na vysoké škole, čekalo mě zkouškové období. Nevěděl jsem, kde mi hlava stojí. Měl jsem před sebou šest zkoušek. Samozřejmě, že místo vysedávání v zatuchlé knihovně bych raději vyrazil na hory. Jenomže to vypadalo, že v čase, který mi zbýval, stejně všechno nemůžu stihnout. Ne s metodami, s jejichž pomocí jsem se učil dosud. Bylo načase metodiku učení změnit. A to radikálně.

Rozhodl jsem se pro experiment: Na jednu ze zkoušek se budu učit přesně jeden víkend. Skripta měla 80 stran, kniha 600. Páni! Musel jsem nekompromisně stanovit priority. Ve skriptech by mělo být všechno, co je důležité. K čemu je mi tedy kniha? Rozhodl jsem se, že ji budu používat jen při nejasnostech. Ušetřím si týden čtení. Pak jsem si prolistoval skripta a v hlavě se mi vynořily dvě otázky:

Kdybych byl učitel, co bych chtěl, aby si moji studenti pamatovali?

Na které věci se mě na 80 procent nikdo nezeptá?

Podle těchto kritérií jsem si podtrhal důležitá témata a ta nedůležitá škrtl. Pak jsem si vytvořil strukturu plnou barev, dělicích čar a nadpisů. Důležitá fakta jsem si znázornil jako obrázek. Po víkendu přišel den zkoušky. Bylo mi špatně, ale pustil jsem se hekticky do psaní, uteklo to jako voda. Nechtělo se mi, ale test jsem odevzdal. Bál jsem se. Vyjde to?

Za šest neděl mi oznámili výsledek a byl jsem v šoku: Nejlepší známka! Dostal jsem jedničku za dva dny námahy?! To bylo !

Můžu získat o stupeň lepší známku za polovinu času?

Dosud jsem se řídil podle hesla „víc práce = lepší výsledek“. V pořádku to bude jen tehdy, když si všechno důkladně přečtu, budu se hodně učit a budu hledat v dalších a dalších knihách – myslel jsem si. Mučil jsem se s těžkými texty a snažil jsem se pochopit každou větu. Jeden můj kamarád, také student, pracoval s texty jinak. Každou knihu si jen prolistoval a jediné, co si opravdu prostudoval, byla shrnutí. Ta se snažil pochopit a na jejich základě přemýšlel o tom, jaké je praktické využití této problematiky. Celou kapitolu si důkladně přečetl jen v případě, kdy se mu to nedařilo. Zatímco já jsem se čtyři týdny mořil s každým řádkem, on potřeboval jen dva týdny a dostal o stupeň lepší známku! Zatímco můj mozek byl přetížený a zmatený detaily, on získal přehled a pochopil souvislosti.

Více nemusí být vždy lépe. Naopak. Od určité míry úsilí se výsledky zhoršují: v případě, že kvůli perfekcionismu začneme od špatného konce.

Pochopil jsem, že v procesu učení lze zlepšit řadu věcí. Experimentoval jsem s technikami učení a vymyslel jsem strategie, pomocí nichž se dá úspěšně zdolat záplava informací. Dnes seznamuji účastníky svých seminářů s tím, jak se dá pochopit to nejdůležitější z nějaké knihy během jedné hodiny nebo jak si lze za osm minut zapamatovat deset čínských slovíček včetně znaků.

Čím je tato kniha jedinečná

Existuje spousta knih o time managementu a další spousta knih o psychologii učení. Ale ještě nikoho nenapadlo, aby tyto dvě věci zkombinoval. Přitom bychom mohli efektivitu při učení zdvojnásobit! Není to planý slib, jak dokládají studie z této oblasti, které na příslušných místech cituji. Každý samozřejmě nemůže být nejlepší. Ale snažte se o to, abyste měli tu nejlepší známku, jakou dokážete, snažte se překonat sami sebe!

Mně osobně v jiných knihách chyběly konkrétní příklady, abych si dokázal popisované metody představit. Proto jsem zde použil více než stovku nejen vlastních zkušeností, ale i zkušeností ostatních studentů a žáků.

Tato kniha by měla být průvodcem po procesu učení. Není potřeba ji přečíst najednou. Prostudujte si raději jednu kapitolu a ihned ji využijte v praxi. Krok za krokem se naučíte lépe využívat čas, soustředit se na to, co je podstatné, a používat efektivnější techniky učení. Lépe využijete svou energii a nebudete mít takový strach ze zkoušek.

Pro rodiče a učitele jsou na konci knihy uvedeny podněty, jak mohou svým svěřencům proces učení dále usnadnit.

Začneme s analýzou typických chyb při učení a seznámíme se s koncepcí, kterou budeme prezentovat v této knize.

Co nám brání v úspěchu?

Zatím se jen biflujete, nebo už se učíte? Nejistota a obavy ze zkoušek svádějí k nesprávnému perfekcionismu. Ale pracovat tvrdě není totéž jako pracovat efektivně. Laura je pilná a učí se 48 hodin týdně.

Jede na 120 %

Přesto to nefunguje

Přečte si každou knihu ze seznamu literatury.

Informace se ale opakují – jinými slovy nebo v jiném kontextu. To ji plete.

Přečte každou knihu od začátku do konce.

Všechny kapitoly nejsou stejně důležité. Laura si nevybírá. Upíná se ke každému detailu a neučí se rozlišovat podstatné od nepodstatného. V testu pak bude mít problémy popsat to nejdůležitější.

Dělá si detailní poznámky, pečlivě si je vypisuje v celých větách.

Pořádně nepřemýšlí o tom, co si vlastně píše.

Má pak více informací, než dokáže zpracovat.

Dlouho jí trvá, když si chce poznámky přečíst.

Pracuje dlouho do noci a téměř nedělá přestávky.

Zhoršuje se tím její soustředěnost a schopnost zapamatovat si látku.

Druhý den má pak z učení „kocovinu“, která snižuje její motivaci.

Snadno se jí zmocní pocit, že to nezvládne, což ji vybičuje, aby se učila ještě víc.

Učit se společně s někým považuje za plýtvání časem.

Nezíská pak ale důležité informace. („On přece říkal, že tohle tam nebude.“)

Ruší setkání s kamarády, vynechává tréninky, protože se chce ještě víc učit.

Nedokáže přijít na jiné myšlenky.

Neumí si odpočinout, bolí ji záda, je podrážděná a špatně spí.

Dosavadní proces učení se podobá přesýpacím hodinám

Nejdříve dochází k příjmu informací. Děláme si poznámky a později si je procházíme. Je to jednostranné a málokoho to baví.

Mnoho lidí se učí příliš dlouho a nesystematicky. Ani při opakování není zásadním problémem objem učiva, ale to, že si informace těžko zapamatujeme. Nezískáváme jistotu, že něco umíme. Látce schází struktura, akce, barva a souvislost s naším životem, takže se nám nedaří si ji trvale zapamatovat. A navíc si tím přivoláváme nevítaného průvodce: neustálý strach ze zkoušek. Trápí nás špatné svědomí, že jsme neudělali dost. Zakážeme si přátele, sport a věci, které nás baví a dělají nám radost. Ovšem problémem není čas. Strach ze zkoušek má jenom jeden důvod: nejistotu! Nejistotu, na co se nás u zkoušky zeptají a jestli si na to dokážeme vzpomenout. Nejlepším lékem na tyto obavy je dobrý přehled o požadavcích a větší sebedůvěra, kterou nám dodají efektivnější metody učení.

Shrnutí: Čtení a opakování jsou naddimenzované. Problémem je zpracování informací. Právě zde musíme přidat.

Optimalizovaný proces učení je jako broušení diamantu

Většina učebnic vychází z toho, že na konci učení je zkouška. V jedné příručce o tom, jak se efektivně učit, zaujímá tento poslední krok, prezentování osvojených informací, jen kratičký odstavec. Z cíle – tedy ze zkoušky – se ale musí odvodit celý tréninkový plán! Boxer přece také trénuje údery, tenista bekhend a sprinter rychlost.

Proto se můj proces učení podobá diamantu – těžištěm je přehled, zpracování informací a sumarizace učiva.

10procesů při učení

Čím lepší budete mít přehled, tím více si budete jistí sami sebou. Patří sem tři základní procesy:

1.Stanovení strategie („tréninkový plán“). Vypracovat si přehled o obsahu a požadavcích zkoušky trvá hodinu až dvě, ale ušetří nám to spoustu dní práce.

2.Přepnout do režimu učení („zahřátí“). Time management a motivace jsou při učení alfou a omegou. Soustřeďte se na správné načasování, počáteční elán se spolehlivě dostaví.

3.Získat celkový přehled („první překážka“). Vždy by vám mělo být jasné, co je smyslem učiva a jaký je vztah detailů k celku. Jinak si látku nedokážete zařadit.

Následující zpracování by mělo být všestranné – kombinujte tři níže uvedené procesy učení:

4.Strukturování („další disciplína“). Nyní si musíte sestavit a vizualizovat podstatné souvislosti. Slouží to k propojení, případně rozlišení jednotlivých tematických oblastí.

5.Verbalizace („závod myšlenek“). Myšlenky mají sklon k chybám. Až když je dokážete vyjádřit slovy, můžete říct, že něco opravdu chápete.

6.Kódování („mozková akrobacie“). Kódovat znamená proniknout do učiva a najít souvislosti. Tímto postupem si během krátké doby zapamatujete i velkou spoustu slov. Nevěříte? Vsadíme se?

Upevňování: Informace jsme zpracovali a pochopili. Teď je třeba vše dotáhnout do konce.

7.Redukování („poslední metry“). Bez zestručnění učiva bychom se utopili v záplavě informací. Zestručňujte látku tak dlouho, až se vám vejde na několik listů papíru.

8.Trénink („posilovna“). Teď je třeba cvičit. Když budete psát, mluvit, aplikovat a počítat, budete při zápase ve vynikající formě.

Nakonec musíte u zkoušky všechno vhodně prezentovat a celý proces práce vyhodnotit.

9.Taktizování („při zápase“). Zvolte podle situace správnou taktiku a s pomocí několika triků si zachovejte chladnou hlavu.

10.Reflexe & zdokonalování („vyhodnocení s koučem“). Po každé složené zkoušce budou následovat další. Zdokonalujte proces učení, abyste mohli být ještě lepší, jistější a klidnější.

Výsledek učení po těchto deseti krocích připomíná vlastnosti pravého diamantu:

•Vaše myšlení je teď stejné jako diamant: průzračné.

•Uvnitř je diamant opravdu tvrdý: vaše znalosti drží pevně pohromadě.

•Povrch je hladký: umíte se dobře vyjadřovat.

•Diamant je malý: dokážete shrnout to podstatné.

•Odrážíte se v něm: při učení vám pomáhají vaše silné stránky, vlastní asociace a příklady.

•Diamant je drahý: intenzivně nabyté znalosti můžete využívat dlouhodobě.

Uvedených deset kroků ovšem lidé při učení většinou uplatňují jen málo. Nevěříte? Zkuste si udělat malý test:

Otestujte si, jak se učíte:

Jste při učení dobrým stratégem?

Před učením si napíšu, co je pro úspěšné složení zkoušky nezbytné.

Než se začnu učit, tak se celkově pozitivně naladím a snažím se vidět především přínos, ne námahu, kterou budu muset vynaložit.

Zvládám time management.

Umím se k učení spolehlivě motivovat.

Dovedu se dobře soustředit.

Učení mě baví…

…a když ne, vím, co mám udělat, aby mi šlo snáz.

Mám realistický plán učení, díky němuž získám o učivu přehled.

Před čtením si text rychle projdu a vyberu, co si chci přečíst podrobně a proč jsou významná právě tato místa.

Vím, kde najdu v textu nejdůležitější pasáže.

Pracuji s myšlenkovými a strukturními mapami, pomáhá mi to odvozovat důležité souvislosti.

S pomocí přehledů si člením látku do podoby, v jaké ji po mně budou chtít.

Mám spolehlivé partnery, s nimiž se učím.

Vždy si napíšu alespoň jednu esej nanečisto.

Vím, jak si rychle zapamatovat abstraktní cizí slova nebo vzorce.

Vím, jak si rychle a s jistotou zapamatovat nejdůležitější body nějaké teorie nebo prezentačního snímku z přednášky.

Vím, kdy je nejlepší doba na přestávky a na opakování.

Používám osvědčený systém opakování.

Vím, jak si psát poznámky z přednášek tak, aby mi co nejvíce pomáhaly při učení.

Znám nejdůležitější souvislosti a detaily svého oboru.

Vím, jak účinně bojovat se strachem ze zkoušek.

Pro očekávanou zkoušku mám zvolenou vhodnou taktiku.

Po zkouškách vždy proces učení vyhodnotím.

Proces učení flexibilně přizpůsobuji cíli učení.

Obecně jsem se svými známkami spokojený/á.

Body:z 25 (za každou kladnou odpověď máte jeden bod)

do 5:Pulec!

do 10:Kuřátko!

do 15:Hohoho!

do 20:No teda!

20+:Podvodníku!

Při práci s touto knihou se soustřeďte na to, co můžete zlepšit. Za pár týdnů si test udělejte znovu.

Několik poznámek pro pochybovače

„Musím být velmi inteligentní, abych se mohl/a úspěšně učit.“ Není to pravda. Náš mozek obsahuje více než 100 miliard neuronů. Má nesmírný potenciál. Ještě se nepodařilo vyrobit žádný velkokapacitní počítač, který by byl tak chytrý jako my. Většina lidí však bohužel ví více o kandidátkách soutěží krásy než o fungování mozku. Je-li vaše hlava superpočítač, tak teď dostanete software, kterým dokážete svůj výkon znásobit.

„Učení nemůže nikoho bavit.“ Naopak. Jen když nás učení baví, učíme se efektivně. Náš mozek si ukládá pozitivní zkušenosti a snaží se je opakovat. Informace lépe přijímáme, když jsme v pohodě.

„Všechny předměty se nemůžeme učit stejným způsobem.“ Zpočátku musíme. Existují učebnice, které detailně popisují, jak je učení individuální – jen matou čtenáře, kteří nejdříve potřebují základy a jistotu. Pro učení existuje spousta triků, které fungují pro všechny. S těmi vás chci seznámit. Když položíme pevné základy, může si pak každý svou strategii učení individuálně přizpůsobit.

„Dají se tyto techniky použít i dříve než až na vysoké škole?“ Pro žáky základních a středních škol je tato kniha velice přínosná. Dokážou si lépe zapamatovat informace a mají více volného času. A čím intenzivněji se těmito technikami budou zabývat už ve školních lavicích, tím snazší pro ně bude následné studium na vysoké škole.

„Budou mi tyto techniky k něčemu i v práci, nebo už jsem moc starý/á?“ Mýtus! Mnoho domněnek o našem mozku již bylo vyvráceno. Ano, i v dospělosti ještě vznikají nové neurony. Ano, můžeme aktivně bojovat proti zapomnětlivosti. Ano, existuje mnoho technik, které nám pomohou si zachovat přehled o naší profesi a lépe chápat složité souvislosti. Ne, alkohol žádné mozkové buňky neničí. (To je asi ta úplně nejlepší zpráva!)

Jdeme na to …

1

Tréninkový plán

Zvolte si strategii učení

Strach ze zkoušek je obrovským žroutem času a energie. Nejdříve nás znervózní, pak připraví o spánek a nakonec blokuje naše myšlení. Relaxační techniky příliš nepomůžou, když neodstraníme příčinu, kterou je nejistota! Nejistota z toho, co u zkoušky bude, na co budou klást zkoušející důraz a jestli si na všechno v pravou chvíli vzpomeneme.

Čím víc o nějaké situaci víme, tím jsme si v ní jistější. Můžeme se pak cíleně věnovat slabým stránkám. Proto si připravíme strategii, kterou přesně přizpůsobíme právě té příští zkoušce.

Hlavní otázky

•Jak zjistím, která témata se u zkoušky objeví?

•Jak zkoušku úspěšně zvládnu?

•Jak zabráním tomu, abych se neztratil v detailech?

Proč cesta není cíl?

Určitě znáte buddhistickou moudrost, že „cesta je cíl“. Při učení to bohužel často neplatí, i když se tímto heslem spousta žáků a studentů řídí, a proto cíl často minou. Místo aby se zastavili a položili si otázku „proč?“, učí se víc a víc a nevšimnou si, že se vydali špatnou cestou.

Může to mít fatální důsledky, jak jsem hořce poznal na vlastní kůži. Jednou jsem se velmi intenzivně připravoval na přijímací zkoušky na univerzitu, kde jsem si moc přál studovat. Protože byly přijímačky náročné, pustil jsem se pilně do práce a naučil jsem nazpaměť celou učebnici ekonomie. Teoreticky jsem sice uměl všechno, ale to, co jsem se naučil, jsem nedokázal prakticky použít. Měl jsem v hlavě 400 stran informací, ale byly mi úplně k ničemu! Dva měsíce jsem se dlouhé hodiny bifloval fakta, grafy, definice. Jenomže jsem se toho naučil až moc! Bylo by užitečnější, kdybych si s kamarádem sedl do parku, kde bychom o jednotlivých teoriích diskutovali. Můj velký sen se zhroutil.

Je k ničemu učit se dvakrát tolik, když jsme se vydali špatným směrem.

Pilná včelička s kladivem

Brzdí nás staré návyky. Učení na základní a střední škole není tak komplexní jako studium na univerzitě. Ve škole nám stačí, když ovládáme „jenom“ probíranou látku. Chtějí po nás fakta. Musíme si dobře zapamatovat určité informace a pak je být schopni přesně reprodukovat. Později musíme umět něco napsat a obstát u ústního zkoušení. Ale základní je nadále to, že se testuje, jak dobře se děti učí nazpaměť. Kdo to zvládá, bude zřejmě pokračovat ve studiu na vysoké škole. Ale tam se struktura a komplexnost znalostí v jednotlivých oborech a situacích podstatně liší. Kdo se dál učí stejným způsobem, plýtvá potenciálem. Platí zde „zákon kladiva“: Když máme v krabici s nářadím jen kladivo, vypadá pro nás každý problém jako hřebík. Snažíme se řešit problémy vždy stejným způsobem a nebereme ohled na speciální požadavky, které vyžadují, abychom ho změnili. Divoce mlátíme kladivem, protože jsme se naučili jen zatloukat, ale ne šroubovat, řezat a kreslit. Jako řemeslníka by nás okamžitě vyhodili!

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Tajemství efektivního učení.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.