Vzor citace: BŘEZINOVÁ, h. Účetní předpisy pro podnikatele. Komentář. Praha: Wolters Kluwer ČR, a. s., 2016, 504 s.

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Březinová, Hana

Účetní předpisy pro podnikatele (zákon o účetnictví, prováděcí vyhláška k zákonu, České účetní standardy) : komentář / Hana Březinová. -- Vydání: první. -- Praha : Wolters Kluwer, 2016. -- (Komentáře Wolters Kluwer)

ISBN 978-80-7552-064-7

657 * 657:006.3 * 351.72 * (437.3)

- účetnictví -- Česko

- účetní standardy -- Česko

- zákony

- právní předpisy

- komentáře

657 - Účetnictví [4]

Právní stav publikace k 1. 1. 2016

Obsah této publikace naleznete také v ASPI.

E-kniha je dostupná na www.obchod.wolterskluwer.cz

©Wolters Kluwer ČR, a. s., 2016

978-80-7552-064-7 (brož.)

978-80-7552-065-4 (e-pub)

978-80-7552-066-1 (pdf)

978-80-7552-067-8 (mobi)

PŘEDMLUVA

Dílo Účetní předpisy pro podnikatele – Komentář vznikl jako samostatná studie základních právních předpisů v oblasti účetnictví podnikatelů s návazností na věcně právní úpravu zejména občanského práva, zákona o obchodních korporacích, předpisů upravujících dluhopisy včetně směnečného práva, s dílčí návazností na daňové předpisy. Autorka systémově navázala na publikaci MÜLLEROVÁ L., VOMÁČKOVÁ H., DVOŘÁKOVÁ D. Účetní předpisy pro podnikatele. Komentář. 3., aktualizované vydání. Praha: ASPI, 2009, 604 s. Obsahově nebylo z uvedené publikace ani citováno, ani nebyla převzata žádná stanoviska. Autorka vycházela ze své dlouholeté metodické práce, z vlastních studií, analýz a publikační činnosti.

Účetní předpisy pro podnikatele, které účetní jednotky použijí poprvé v účetním období započatém 1. ledna 2016 a později, byly novelizovány zejména v souvislosti s nabytím účinnosti směrnice 2013/34/EU. Tato směrnice po 35 letech změnila především strukturu, ale i obsah některých položek účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek obchodních korporací. Do zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, vyhlášky č. 500/2002 Sb. a Českých účetních standardů pro podnikatele se promítly ještě některé dodatečné dopady rekodifikace občanského práva a souvisejícího zákona o obchodních korporacích. Není to pouze pojmový aparát, ale i věcné změny.

Komentář zůstal systémově stejný, tzn. nejprve je analyzován zákon o účetnictví obecně vymezující účetní jednotky, předmět účetnictví, základní povinnosti a práva účetních jednotek, které jsou ve vazbě na směrnici EU dalšími způsoby kategorizovány, východiska daná všeobecnými účetními principy a zásadami. Dále se jedná o vymezení účetních záznamů včetně jejich forem a přenosů, účetních metod se zaměřením na oceňování a odpisování, stanovení obsahu, pravidel a druhů účetních závěrek včetně přístupu k otevírání a uzavírání účetních knih. Zákon řeší obsah a povinnosti související s vypracováním výroční zprávy, nově zprávy o platbách orgánům správy členského státu Evropské unie nebo třetí země, zveřejňování účetních záznamů a posuzuje neplnění povinností účetních jednotek jako správní delikty a stanovuje výši pokut.

Návazně na zákon o účetnictví je zpracován komentář obsahové náplně účetních výkazů a přílohy v účetní závěrce (obsah vyhlášky). Autorka se snažila vysvětlit zásady a pravidla používání jednotlivých účetních metod.

V Českých účetních standardech jsou řešeny detailní postupy účtování formou popsaných účetních operací a souvztažností. Přitom byl použit typový účtový rozvrh pro podnikatele, který tvoří přílohu publikace.

Komentář obsahuje řadu tabulek s kategorizací účetních jednotek, jejich povinností, sankcí za správní delikty a u Českých účetních standardů s postupy účtování určitých účetních operací, které vyplývají z jednotlivých ustanovení.

Komentáře jsou názorem autorky, které mohou být vodítkem při uvažování čtenáře, v žádném případě nejsou závazné. Stanovisko k právním předpisům jsou oprávněny vydávat výhradně soudy. Věřím a přeji si, aby i tak byla publikace přínosná a pomohla při zaujetí stanoviska účetního, auditora, ekonoma, právníka či jiného uživatele této publikace.

Text publikace byl zpracován jako výstup výzkumného záměru vnitřního grantového systému Soukromé vysoké školy ekonomické Znojmo s. r. o. 2016K02 Finanční a účetní studie v teorii i praxi současné ekonomiky.

Hana Březinová

O AUTORCE

Hana Březinová

Doc. Ing. Hana Březinová, CSc. je uznávaným metodikem účetnictví, od roku 1992 působí jako auditorka (partner AUDIT HABR, s. r. o.). Řadu let vedla Metodickou sekci Svazu účetních, aktivně pracuje v Komoře auditorů České republiky, pět let byla předsedkyní výboru pro audit Správy železniční dopravní cesty, s. o.

V akademické činnosti se uplatnila na Vysoké škole ekonomické v Praze, České zemědělské univerzitě, Mendelově univerzitě, Bankovním institutu vysoká škola. V současnosti je rektorkou Soukromé vysoké školy ekonomické Znojmo, kde působí od jejího vzniku v roce 2005. Její bohatá publikační činnost je zaměřena na finanční účetnictví obchodních korporací se zřetelem na účetní závěrku, účetní a daňová specifika společností s ručením omezeným, insolvenční proces, ale také na účetnictví veřejného sektoru. Je autorkou řady monografií, odborných publikací, skript, studijních opor a článků.

SEZNAM POUŽITÝCH) ZKRATEK

ČÚS

České účetní standardy

horní zákon

zákon č. 44/1988 Sb., o ochraně a využití nerostného bohatství (horní zákon)

insolvenční zákon

zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení (insolvenční zákon)

konsolidační vyhláška státu

vyhláška č. 312/2014 Sb., o podmínkách sestavení účetních výkazů za Českou republiku (konsolidační vyhláška státu)

nařízení ES č. 1606/2002

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002, o uplatňování mezinárodních účetních standardů

nařízení ES č. 1893/2006

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2

obč. zák.

zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

směrnice 2013/34/EU

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniku, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic 78/660/EHS a 83/349/EHS

stavební zákon

zákon č. 183/2006 Sb., stavební zákon

vyhl. č. 325/2015 Sb.

vyhláška č. 325/2015 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, které vedou jednoduché účetnictví

vyhl. č. 410/2009 Sb.

vyhláška č. 410/2009 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro některé vybrané účetní jednotky

vyhl. č. 501/2002 Sb.

vyhláška č. 501/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, které jsou bankami a jinými finančními institucemi

vyhl. č. 502/2002 Sb.

vyhláška č. 502/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, které jsou pojišťovnami

vyhl. č. 503/2002 Sb.

vyhláška č. 503/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, pro zdravotní pojišťovny

vyhl. č. 504/2002 Sb.

vyhláška č. 504/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, u kterých hlavním předmětem činnosti není podnikání, pokud účtují v soustavě podvojného účetnictví

vyhl. o inventarizaci majetku a závazků

vyhláška č. 270/2010 Sb., o inventarizaci majetku a závazků

vyhláška 500

vyhláška č. 500/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, které jsou podnikateli účtujícími v soustavě podvojného účetnictví

z. o. k.

zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích)

zák. č. 256/2004 Sb.

zákon č. 256/2004 Sb., o podnikání na kapitálovém trhu

zák. č. 277/2009 Sb., o pojišťovnictví

zákon č. 277/2009 Sb., o pojišťovnictví

zák. č. 363/1999 Sb., o pojišťovnictví

zákon č. 363/1999 Sb., o pojišťovnictví a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pojišťovnictví)

zák. č. 40/1964 Sb.

zákon č. 40/1964 Sb., občanský zákoník

zák. o archivnictví

zákon č. 499/2004 Sb., o archivnictví a spisové službě a o změně některých zákonů

zák. o auditorech

zákon č. 93/2009 Sb., o auditorech

zák. o bankách

zákon č. 21/1992 Sb., o bankách

zák. o daních z příjmů

zákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů

zák. o dluhopisech

zákon č. 190/2004 Sb., o dluhopisech

zák. o doplňkovém penzijním spoření

zákon č. 427/2011 Sb., o doplňkovém penzijním spoření

zák. o DPH

zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty

zák. o důchodovém spoření

zákon č. 426/2011 Sb., o důchodovém spoření

zák. o investičních společnostech a fondech

zákon č. 240/2013 Sb., o investičních společnostech a investičních fondech

zák. o oceňování majetku

zákon č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku

zák. o odpadech

zákona č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů

zák. o podmínkách obch. s povolenkami

zákon č. 695/2004 Sb., o podmínkách obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů

zák. o přeměnách

zákon č. 125/2008 Sb., o přeměnách obchodních společností a družstev

zák. o Rejstříku trestů

zákon č. 269/1994 Sb., o Rejstříku trestů

zák. o rezervách

zákon č. 593/1992 Sb., o rezervách pro zjištění základu daně z příjmů

zák. o rozpočtových pravidlech

zákon č. 218/2000 Sb., rozpočtová pravidla

zák. o Sbírce zákonů

zákon č. 309/1999 Sb., o Sbírce zákonů a o Sbírce mezinárodních smluv

zák. o spořitelních a úvěrních družstvech

zákon č. 87/1995 Sb., o spořitelních a úvěrních družstvech

zák. o státním podniku

zákon č. 77/1997 Sb., o státním podniku

zák. o SZIF

zákon č. 256/2000 Sb., o Státním zemědělském intervenčním fondu

zák. o účetnictví

zákon č. 563/1991 Sb., o účetnictví

zák. o veřejných rejstřících

zákon č. 304/2013 Sb., o veřejných rejstřících právnických a fyzických osob

zák. o zvláštních řízeních soudních

zákon č. 292/2013 Sb., o zvláštních řízeních soudních

živnostenský zákon

zákon č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon)

ZÁKON O ÚČETNICTVÍ

zákon č. 563/1991 Sb., ze dne 12. prosince 1991

Ve znění:

zákona č. 117/1994 Sb., č. 227/1997 Sb., č. 492/2000 Sb., č. 353/2001 Sb., č. 575/2002 Sb., č. 437/2003 Sb., č. 257/2004 Sb., č. 669/2004 Sb., č. 179/2005 Sb., č. 495/2005 Sb., č. 57/2006 Sb., č. 81/2006 Sb., č. 230/2006 Sb., č. 264/2006 Sb., č. 69/2007 Sb., č. 261/2007 Sb., 296/2007 Sb., 348/2007 Sb., č. 126/2008 Sb., č. 304/2008 Sb., č. 227/2009 Sb., č. 230/2009 Sb., č. 410/2010 Sb., č. 188/2011 Sb., č. 355/2011 Sb., č. 428/2011 Sb., č. 167/2012 Sb., č. 239/2012 Sb., č. 503/2012 Sb., č. 344/2013 Sb., č. 221/2015 Sb.

Federální shromáždění České a Slovenské Federativní Republiky se usneslo na tomto zákoně:

ČÁST PRVNÍ

OBECNÁ USTANOVENÍ

§ 1

(1) Tento zákon zapracovává příslušný předpis Evropské unie1), zároveň navazuje na přímo použitelný předpis Evropské unie38) a upravuje rozsah a způsob vedení účetnictví, požadavky na jeho průkaznost, rozsah a způsob zveřejňování informací z účetnictví a podmínky předávání účetních záznamů pro potřeby státu.

(2) Tento zákon se vztahuje na účetní jednotky, kterými jsou

a) právnické osoby, které mají sídlo na území České republiky,

b) zahraniční právnické osoby a zahraniční jednotky, které jsou podle právního řádu, podle kterého jsou založeny nebo zřízeny, účetní jednotkou nebo jsou povinny vést účetnictví, pokud na území České republiky podnikají nebo provozují jinou činnost podle zvláštních právních předpisů,

c) organizační složky státu,

d) fyzické osoby, které jsou jako podnikatelé zapsány v obchodním rejstříku,

e) ostatní fyzické osoby, které jsou podnikateli, pokud jejich obrat podle zákona o dani z přidané hodnoty, včetně plnění osvobozených od této daně, jež nejsou součástí obratu, v rámci jejich podnikatelské činnosti přesáhl za bezprostředně předcházející kalendářní rok částku 25 000 000 Kč, a to od prvního dne kalendářního roku.

f) ostatní fyzické osoby, které vedou účetnictví na základě svého rozhodnutí,

g) ostatní fyzické osoby, které jsou podnikateli a jsou společníky sdruženými ve společnosti, pokud alespoň jeden ze společníků sdružených v této společnosti je osobou uvedenou v písmenech a) až f) nebo h) až l),

h) ostatní fyzické osoby, kterým povinnost vedení účetnictví ukládá zvláštní právní předpis,

i) svěřenské fondy podle občanského zákoníku,

j) fondy obhospodařované penzijní společností podle zákona upravujícího důchodové spoření a podle zákona upravujícího doplňkové penzijní spoření,

k) investiční fondy bez právní osobnosti podle zákona upravujícího investiční společnosti a investiční fondy, nebo

l) ty, kterým povinnost sestavení účetní závěrky stanoví zvláštní právní předpis nebo které jsou účetní jednotkou podle zvláštního právního předpisu.

Ustanovení písmen d) až h) se použijí i pro zahraniční fyzické osoby. Tento zákon se vztahuje také na osoby odpovědné za vedení účetnictví podle § 4a.

(3) Tento zákon dále stanoví podmínky zjišťování účetních záznamů pro potřeby státu. Zjišťováním účetních záznamů pro potřeby státu se rozumí soubor činností, které směřují ke shromažďování účetních záznamů od vybraných účetních jednotek a účetních jednotek, o kterých tak stanoví tento zákon nebo zvláštní právní předpis, v centrálním systému účetních informací státu a k sestavení účetních výkazů za Českou republiku. Vybranými účetními jednotkami jsou organizační složky státu, státní fondy podle rozpočtových pravidel, územní samosprávné celky, dobrovolné svazky obcí, Regionální rady regionů soudržnosti, příspěvkové organizace a zdravotní pojišťovny.

(4) Zjišťování účetních záznamů pro potřeby státu, včetně sestavování účetních výkazů za Českou republiku, provádí Ministerstvo financí (dále jen „ministerstvo“), které též spravuje centrální systém účetních informací státu, zajišťuje jeho využívání v rámci monitorovacích, zjišťovacích a kontrolních činností orgánů veřejné správy podle zvláštního zákona a zajišťuje metodickou podporu vybraným účetním jednotkám v rámci zjišťování účetních záznamů pro potřeby státu.

1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic 78/660/EHS a 83/349/EHS.

38) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 297/2008.

K odst. 1

1. Základem evropské integrace je společné právo Evropské unie, které je nadřízené právním systémům jednotlivých členských zemí. Směrnice EU musí být transponovány, resp. implementovány do práva jednotlivých členů. Pokud se jedná o nařízení EU, jsou obecně závazná a bezprostředně použitelná v každém členském státě.

2. Nově přijatá směrnice 2013/34/EU zrušuje původní Čtvrtou a Sedmou směrnici, které regulovaly účetní závěrky vybraných obchodních společností jednotlivých členských států a konsolidované účetní závěrky. Členské státy musí uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s novou směrnicí do 20. července 2015, přičemž mohou stanovit, že předpisy se použijí na účetní závěrky za účetní období počínající dne 1. ledna 2016 nebo v průběhu kalendářního roku 2016.

3. Nově upravené české předpisy musí obsahovat odkaz na směrnici 2013/34/EU, nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.

4. Zák. o účetnictví stanoví:

– Rozsah a způsob vedení účetnictví; této problematice je věnována především druhá část zákona, kdy je stanoveno vést účetnictví v plném rozsahu (§ 9 odst. 1), avšak zákon umožňuje vybraným subjektům vést účetnictví ve zjednodušeném rozsahu (§ 9 odst. 3); subjekt vedoucí účetnictví v plném rozsahu musí vést účetní knihy v rozsahu a struktuře, které zákon nařizuje (§ 13); zjednodušený rozsah účetnictví umožňuje užší rozsah účtového rozvrhu, spojování vybraných účetních knih, možné omezení aplikace zásady opatrnosti i zkrácený rozsah účetní závěrky (§ 13a, § 18 odst. 4).

– Požadavky na průkaznost účetnictví; účetnictví je podle zák. o účetnictví průkazné, pokud splní podmínky zák. o účetnictví stanovené pro průkaznost účetního záznamu (§ 33a) a pokud účetní jednotka provedla inventarizaci (§ 8); obě dvě podmínky musí být splněny současně.

– Rozsah a způsob zveřejňování informací z účetnictví, čímž je míněno zejména uvedení ve veřejném rejstříku.

– Podmínky předávání účetních záznamů pro potřeby státu.

K odst. 2

5. Zákon taxativně vyjmenovává, na koho se povinnost vést účetnictví vztahuje. Tyto subjekty nazývá účetními jednotkami.

K odst. 2 písm. a)

6. Za účetní jednotku jsou považovány právnické osoby, což jsou organizované útvary, o nichž stanoví zákon, že mají právní osobnost, nebo jejichž právní osobnost zákon uzná (§ 20 obč. zák.). Zároveň tyto právnické osoby musí mít sídlo na území České republiky. Sídlo právnické osoby se určí při ustavení právnické osoby, přičemž sídlo může být i v bytě, pokud to nenaruší klid a pořádek v domě. Plná adresa sídla právnické osoby se zapisuje do veřejného rejstříku (§ 136 obč. zák.).

K odst. 2 písm. b)

7. Právnické osoby, které nemají sídlo na území České republiky, tj. zahraniční právnické osoby, a také zahraniční jednotky, mající podle tamních zákonů statut účetní jednotky nebo jsou povinny vést účetnictví, pokud na území České republiky podnikají nebo provozují jinou činnost podle zvláštních právních předpisů, jsou účetními jednotkami ve smyslu českého účetního práva a vztahuje se na ně zák. o účetnictví. Zahraniční jednotkou může být ve smyslu písm. b) nejen právnická osoba, ale také stálá základna, což je pojem používaný v mezinárodních smlouvách a obsahově je totožný s výrazem stálá provozovna v § 22 odst. 2 zák. o daních z příjmů. Stálou provozovnou se rozumí místo k výkonu činností fyzických nebo právnických osob na území České republiky, např. dílna, kancelář, obchod, staveniště aj., pokud přesáhne doba trvání činnosti na našem území 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců.

K odst. 2 písm. c)

8. Organizační složky státu hospodaří s prostředky státního rozpočtu, které stanoví správce kapitoly v rámci rozpočtu kapitoly. Organizační složky státu hospodaří dále s mimorozpočtovými zdroji. Detailní způsob hospodaření upravují rozpočtová pravidla, tj. zák. o rozpočtových pravidlech v § 45 až 52.

K odst. 2 písm. d)

9. Fyzická osoba (§ 18 obč. zák.) může podnikat již od svých 16 let (§ 37 odst. 1 obč. zák.). Do obchodního rejstříku se může fyzická osoba zapsat na základě svého rozhodnutí, a to ať již je státním občanem České republiky, státním občanem některého z členských států EU, jiného státu tvořícího Evropský hospodářský prostor nebo Švýcarské konfederace, státním občanem třetího státu, kterému bylo v členském státě Evropské unie přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, nebo další fyzickou osobou, které vzniklo právo podnikat podle živnostenského zákona nebo jiného zákona.

10. Za podnikatele je považován ten, kdo samostatně vykonává na vlastní účet a odpovědnost výdělečnou činnost živnostenským nebo obdobným způsobem se záměrem činit tak soustavně za účelem dosažení zisku (§ 420 obč. zák.). Obč. zák. za podnikatele též považuje každou osobu, která uzavírá smlouvy související s vlastní obchodní, výrobní nebo obdobnou činností či při samostatném výkonu svého povolání, popř. osobu, která jedná jménem nebo na účet podnikatele.

K odst. 2 písm. e)

11. Povinně se účetní jednotkou stává fyzická osoba – podnikatel, pokud jeho obrat podle zák. o DPH včetně plnění osvobozených od této daně, jež nejsou součástí obratu, v rámci jeho podnikatelské činnosti přesáhl za bezprostředně předcházející kalendářní rok částku 25 000 000 Kč. Obratem se pro účely zák. o DPH (§ 4a) rozumí souhrn úplat bez daně, včetně dotace k ceně, které osobě povinné k dani náleží za uskutečněná plnění, kterými jsou dodání zboží a poskytnutí služby, s místem plnění v tuzemsku, pokud jde o úplatu za zdanitelné plnění, plnění osvobozené od daně s nárokem na odpočet daně, nebo plnění osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně, jestliže nejsou doplňkovou činností uskutečňovanou příležitostně. Zák. o DPH do obratu nezapočítává úplatu za prodej dlouhodobého majetku. Pokud se jedná o obrat osoby povinné k dani, která je společníkem společnosti, v jejímž rámci se uskutečňuje plnění s nárokem na odpočet daně, zahrnuje obrat dosahovaný touto osobou samostatně mimo společnost a celou společností. Společnost je upravena v obč. zák. (§ 2716 a násl.).

K odst. 2 písm. f)

12. Jakákoliv fyzická osoba, bez ohledu na to, zda podniká, může na základě svého rozhodnutí vést účetnictví.

K odst. 2 písm. g)

13. Fyzická osoba – podnikatel, který se v rámci společnosti dle obč. zák. (§ 2716 a násl.) sdruží s účetními jednotkami podle písm. a) až f) nebo h) až l), se stává účetní jednotkou. Takováto účetní jednotka může ukončit vedení účetnictví nejdříve po uplynutí 5 po sobě jdoucích účetních obdobích, ve kterých vedla účetnictví (§ 4 odst. 7).

K odst. 2 písm. h)

14. Zák. o účetnictví si ponechává rezervu pro zmocnění vztáhnout povinnost stát se účetní jednotkou na další zvláštní právní předpisy.

K odst. 2 písm. i)

15. Z důvodů veřejně prospěšných, anebo soukromých může být vyčleněn majetek z vlastnictví zakladatele tak, že ten svěří správci majetek k určitému účelu smlouvou nebo pořízením pro případ smrti a svěřenský správce se zaváže tento majetek držet a spravovat. Vlastnická práva k majetku ve svěřenském fondu vykonává vlastním jménem a na účet fondu svěřenský správce, přičemž majetek ve svěřenském fondu není ani vlastnictvím správce, ani vlastnictvím zakladatele, ani vlastnictvím osoby, které má být ze svěřenského fondu plněno. Při zániku správy svěřenského fondu vydá svěřenský správce majetek tomu, kdo na něj má právo. Právní úprava svěřenského fondu je dána § 1448 a násl. obč. zák.

K odst. 2 písm. j)

16. Penzijní společnosti (zák. o důchodovém spoření) obhospodařují důchodové fondy, do nichž se shromažďují a umisťují prostředky účastníka důchodového spoření a po splnění podmínek se provádí převod prostředků na účastníka spoření. Důchodový fond nemá právní subjektivitu. Konkrétní úprava práv a povinností vztahujících se k důchodovému fondu, jejichž nositeli jsou penzijní společnosti, je zejm. v § 42 a násl. zák. o důchodovém spoření.

17. Možnost doplňkového penzijního spoření u penzijních společností upravuje zák. o doplňkovém penzijním spoření.

K odst. 2 písm. k)

18. Investiční fondy bez právní osobnosti upravuje zák. o investičních společnostech a fondech.

K odst. 2 písm. l)

19. Řada subjektů vzniká na základě zvláštního zákona, který může mimo jiné stanovit, zda jsou účetní jednotkou. Mezi takto vymezené účetní jednotky patří např. krajské hygienické stanice (§ 82 zákona č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví), Český telekomunikační úřad (§ 3 odst. 2 zákona č. 127/2005 Sb., o elektronických komunikacích), Rejstřík trestů (§ 1 odst. 1 zák. o Rejstříku trestů), Evropské sdružení (§ 9 odst. 1 zákona č. 360/2004 Sb., o Evropském hospodářském sdružení) a další.

K odst. 3

20. Usnesením vlády č. 561 (UV č. 561/2007 – k vytvoření účetnictví státu) ze dne 23. května 2007 bylo schváleno s účinností od 1. ledna 2010 účetnictví státu. Tím vláda zahájila účetní reformu v oblasti veřejných financí. Za základní cíl stanovila vytvoření podmínek pro efektivní zajištění správných, úplných a včasných informací o hospodářské situaci státu a o vybraných účetních jednotkách.

21. Zákon taxativně vyjmenovává vybrané účetní jednotky, kterými jsou organizační složky státu, státní fondy podle rozpočtových pravidel, územní samosprávné celky, dobrovolné svazky obcí, Regionální rady regionů soudržnosti, příspěvkové organizace a zdravotní pojišťovny.

K odst. 4

22. Ministerstvo financí je osobou, která zjišťuje účetní záznamy pro potřeby státu, sestavuje účetní výkazy za Českou republiku a spravuje centrální systém účetních informací státu. Ministerstvo financí je také tím, kdo zajišťuje metodickou podporu vybraným účetním jednotkám v rámci zjišťování účetních záznamů pro potřeby státu.

23. Konsolidační vyhláška státu pak určuje podrobnosti při vytváření účetních výkazů za Českou republiku.

Související ustanovení:

§ 4 – lhůta vedení účetnictví, § 8 – inventarizace podmínkou průkaznosti, § 9 – plný rozsah účetnictví, zjednodušený rozsah účetnictví, § 13 – účetní knihy, § 33a – průkaznost účetních záznamů

Související předpisy:

§ 1 zák. o Rejstříku trestů, – § 45 až 52 zák. o rozpočtových pravidlech, – § 82 zákona č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví, – § 4a zák. o DPH, – § 9 zákona č. 360/2004 Sb., o Evropském hospodářském sdružení, – § 3 zákona č. 127/2005 Sb., o elektronických komunikacích, – § 42 a násl. zák. o důchodovém spoření, – zák. o doplňkovém penzijním spoření, – § 18, 20, 37, 136, 420, 1448 a násl., § 2716 a násl. obč. zák., – zák. o investičních společnostech a fondech, – konsolidační vyhláška státu, – usnesení vlády č. 561 (UV č. 561/2007 – k vytvoření účetnictví státu) ze dne 23. května 2007

§ 1a

Subjekty veřejného zájmu

Za subjekt veřejného zájmu se považuje účetní jednotka se sídlem v České republice, která je

a) uvedena v § 19a odst. 1,

b) bankou podle zákona upravujícího činnost bank nebo spořitelním a úvěrním družstvem podle zákona upravujícího činnost spořitelních a úvěrních družstev,

c) pojišťovnou nebo zajišťovnou podle zákona upravujícího činnost pojišťoven a zajišťoven,

d) penzijní společností podle zákona upravujícího důchodové spoření nebo doplňkové penzijní spoření, nebo

e) zdravotní pojišťovnou.

K § 1a

1. Subjektem veřejného zájmu jsou míněny pouze ty účetní jednotky, které mají sídlo na území České republiky [§ 1 odst. 2 písm. a) zák. o účetnictví]. Jedná se o:

– Obchodní společnosti, které jsou emitenty investičních cenných papírů přijatých k obchodování na evropském regulovaném trhu, které pro účtování a sestavení účetní závěrky aplikují IAS/IFRS.

– Banky, spořitelní a úvěrní družstva.

– Pojišťovny a zajišťovny.

– Penzijní společnosti.

Související ustanovení:

§ 1 – účetní jednotky, § 19a – účetní jednotky aplikující IFRS

Související předpisy:

zák. o bankách, – zák. o spořitelních a úvěrních družstvech, – zák. č. 363/1999 Sb., o pojišťovnictví, – zák. č. 277/2009 Sb., o pojišťovnictví, – zákon č. 551/1991 Sb., o Všeobecné zdravotní pojišťovně České republiky, – zákon č. 280/1992 Sb., o resortních, oborových, podnikových a dalších zdravotních pojišťovnách

Kategorie účetních jednotek a kategorie skupin účetních jednotek

§ 1b

(1) Mikro účetní jednotkou je ta, která k rozvahovému dni nepřekračuje alespoň 2 z uvedených hraničních hodnot

a) aktiva celkem 9 000 000 Kč,

b) roční úhrn čistého obratu 18 000 000 Kč,

c) průměrný počet zaměstnanců v průběhu účetního období 10.

(2) Malou účetní jednotkou je ta, která není mikro účetní jednotkou a k rozvahovému dni nepřekračuje alespoň 2 z uvedených hraničních hodnot

a) aktiva celkem 100 000 000 Kč,

b) roční úhrn čistého obratu 200 000 000 Kč,

c) průměrný počet zaměstnanců v průběhu účetního období 50.

(3) Střední účetní jednotkou je ta, která není mikro účetní jednotkou ani malou účetní jednotkou a k rozvahovému dni nepřekračuje alespoň 2 z uvedených hraničních hodnot

a) aktiva celkem 500 000 000 Kč,

b) roční úhrn čistého obratu 1 000 000 000 Kč,

c) průměrný počet zaměstnanců v průběhu účetního období 250.

(4) Velkou účetní jednotkou je ta, která k rozvahovému dni překračuje alespoň 2 hraniční hodnoty uvedené v odstavci 3.

(5) Za velkou účetní jednotku se vždy považuje

a) subjekt veřejného zájmu,

b) vybraná účetní jednotka.

K § 1b

1. Kategorie mikro, malé nebo střední účetní jednotky jsou charakteristické tím, že nepřekračují alespoň 2 z hraničních hodnot.

Účetní jednotka

Aktiva celkem

Roční úhrn čistého obratu

Průměrný počet zaměstnanců

Mikro

9 000 000 Kč

18 000 000 Kč

10

Malá

100 000 000 Kč

200 000 000 Kč

50

Střední

500 000 000 Kč

1 000 000 000 Kč

250

2. Kategorie velká účetní jednotka:

– Překračuje alespoň 2 hraniční hodnoty pro vymezení střední účetní jednotky.

– Jedná se o subjekt veřejného zájmu (obchodní jednotka povinně účtující a vykazující podle IFRS, banka nebo spořitelní a úvěrní družstvo, pojišťovna, zajišťovna, penzijní společnost, zdravotní pojišťovna).

– Jedná se o vybranou účetní jednotku (organizační složky státu, státní fondy podle rozpočtových pravidel, územní samosprávné celky, dobrovolné svazky obcí, Regionální rady regionů soudržnosti, příspěvkové organizace, zdravotní pojišťovny).

3. Ukazatel „úhrn aktiv celkem“ je odkázán na rozvahu (§ 1d odst. 1) s tím, že není upřesněno, zda se jedná o „aktiva brutto“ či „aktiva netto“. Lze se domnívat vzhledem ke znění Přílohy č. 1 vyhlášky 500, že zákonodárce má na mysli „aktiva netto“. Úvahu lze opřít i o bilanční rovnici, kdy ze vztahu ∑ aktiva = ∑ pasiva plyne, že aktiva jsou v netto hodnotě, bez korekce o oprávky a opravné položky.

4. Ročním úhrnem čistého obratu se pro účely zák. o účetnictví rozumí výše výnosů snížená o prodejní slevy, dělená počtem započatých měsíců, po které trvalo účetní období, a vynásobená 12.

5. Stanovení průměrného počtu zaměstnanců pro účely zák. o účetnictví vychází z metodiky Českého statistického úřadu pro průměrný přepočtený evidenční počet zaměstnanců. Průměrný evidenční počet zaměstnanců přepočtený je přepočtem průměrného evidenčního počtu zaměstnanců ve fyzických osobách podle délky jejich pracovních úvazků na zaměstnavatelem stanovenou (plnou) pracovní dobu. Průměrný evidenční počet zaměstnanců ve fyzických osobách (čtvrtletní) je vypočten jako aritmetický průměr z (příslušných tří) měsíčních průměrných počtů (vypočítávají se jako součet denních stavů dělený počtem kalendářních dnů v měsíci).

Související ustanovení:

§ 1 – účetní jednotky, § 1d – vymezení některých pojmů, § 19a – účetní jednotky aplikující IFRS

Související předpisy:

zák. o bankách, – zák. o spořitelních a úvěrních družstvech, – zák. č. 363/1999 Sb., o pojišťovnictví, – zák. č. 277/2009 Sb., o pojišťovnictví, – zákon č. 551/1991 Sb., o Všeobecné zdravotní pojišťovně České republiky, – zákon č. 280/1992 Sb., o resortních, oborových, podnikových a dalších zdravotních pojišťovnách, – zák. o rozpočtových pravidlech, – vyhláška 500

§ 1c

(1) Malou skupinou účetních jednotek je ta, která sestává z konsolidující účetní jednotky a konsolidovaných účetních jednotek a která na konsolidovaném základě nepřekračuje k rozvahovému dni alespoň 2 z uvedených hraničních hodnot

a) aktiva celkem 100 000 000 Kč,

b) čistý obrat 200 000 000 Kč,

c) průměrný počet zaměstnanců v průběhu účetního období 50.

(2) Střední skupinou účetních jednotek je ta, která není malou skupinou účetních jednotek a sestává z konsolidující účetní jednotky a konsolidovaných účetních jednotek a která na konsolidovaném základě nepřekračuje k rozvahovému dni alespoň 2 z uvedených hraničních hodnot

a) aktiva celkem 500 000 000 Kč,

b) roční úhrn čistého obratu 1 000 000 000 Kč,

c) průměrný počet zaměstnanců v průběhu účetního období 250.

(3) Velkou skupinou účetních jednotek je ta, která sestává z konsolidující účetní jednotky a konsolidovaných účetních jednotek a která na konsolidovaném základě překračuje k rozvahovému dni alespoň 2 hraniční hodnoty uvedené v odstavci 2.

K § 1c

1. Skupina sestává z konsolidující účetní jednotky a konsolidovaných účetních jednotek a na konsolidovaném základě nepřekračuje k rozvahovému dni alespoň 2 z hraničních hodnot.

Účetní jednotka

Aktiva celkem

Roční úhrn čistého obratu

Průměrný počet zaměstnanců

Malá

100 000 000 Kč

200 000 000 Kč

50

Střední

500 000 000 Kč

1 000 000 000 Kč

250

Velká skupina překračuje alespoň 2 hraniční hodnoty.

Související ustanovení:

§ 1d – vymezení některých pojmů

Související předpisy:

vyhláška 500

§ 1d

Vymezení některých pojmů

(1) Aktivy celkem se pro účely tohoto zákona rozumí úhrn aktiv zjištěný z rozvahy.

(2) Ročním úhrnem čistého obratu se pro účely tohoto zákona rozumí výše výnosů snížená o prodejní slevy, dělená počtem započatých měsíců, po které trvalo účetní období, a vynásobená 12.

(3) Průměrným počtem zaměstnanců se pro účely tohoto zákona rozumí průměrný přepočtený evidenční počet zaměstnanců podle metodiky Českého statistického úřadu.

K § 1d

1. Jednotlivá ustanovení vymezují ukazatele, které se využívají v rámci zák. o účetnictví na vymezení kategorií účetních jednotek, kategorií skupin účetních jednotek, stanovení povinností při konsolidaci a ověřování účetních závěrek auditorem.

K odst. 1

2. Ukazatel „úhrn aktiv celkem“ je odkázán na rozvahu s tím, že není upřesněno, zda se jedná o „aktiva brutto“ či „aktiva netto“. Lze se domnívat vzhledem ke znění Přílohy č. 1 vyhlášky 500, že zákonodárce má na mysli „aktiva netto“. Úvahu lze opřít i o bilanční rovnici, kdy ze vztahu ∑ aktiva = ∑ pasiva plyne, že aktiva jsou v netto hodnotě, bez korekce o oprávky a opravné položky.

K odst. 2

3. Ročním úhrnem čistého obratu se pro účely zák. o účetnictví rozumí výše výnosů snížená o prodejní slevy, dělená počtem započatých měsíců, po které trvalo účetní období, a vynásobená 12.

4. Roční obrat za účetní období uvádí Příloha č. 2, příp. Příloha č. 3 vyhlášky 500, které obsahují výkaz zisku a ztráty.

K odst. 3

5. Stanovení průměrného počtu zaměstnanců pro účely zák. o účetnictví vychází z metodiky Českého statistického úřadu pro průměrný přepočtený evidenční počet zaměstnanců. Průměrný evidenční počet zaměstnanců přepočtený je přepočtem průměrného evidenčního počtu zaměstnanců ve fyzických osobách podle délky jejich pracovních úvazků na zaměstnavatelem stanovenou (plnou) pracovní dobu. Průměrný evidenční počet zaměstnanců ve fyzických osobách (čtvrtletní) je vypočten jako aritmetický průměr z (příslušných tří) měsíčních průměrných počtů (vypočítávají se jako součet denních stavů dělený počtem kalendářních dnů v měsíci).

Související ustanovení:

§ 1b – kategorie účetních jednotek, § 1c – kategorie skupin účetních jednotek, § 20 – ověřování účetní závěrky auditorem

Související předpisy:

vyhláška 500

§ 1e

(1) V prvním účetním období po svém vzniku nebo zahájení činnosti postupuje účetní jednotka podle právní úpravy pro takovou kategorii účetních jednotek a kategorii skupin účetních jednotek, u níž lze důvodně předpokládat, že splní její podmínky k rozvahovému dni prvního účetního období.

(2) Pokud ve dvou po sobě následujících rozvahových dnech řádných účetních závěrek účetní jednotka nebo skupina účetních jednotek překročí nebo přestane překračovat 2 hraniční hodnoty podle § 1b a 1c, změní od počátku bezprostředně následujícího účetního období kategorii účetní jednotky nebo skupinu účetní jednotky, podle které je stanoven rozsah a způsob sestavování účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky.

K odst. 1

1. V okamžiku, kdy účetní jednotka otevírá účetní knihy, nastaví si podmínky v účetnictví a účetní závěrce pro takovou kategorii účetní jednotky a kategorii skupiny účetní jednotky, kterou předpokládá, že splní její podmínky k rozvahovému dni prvního účetního období.

K odst. 2

2. Účetní jednotka testuje podmínky pro splnění konkrétní kategorie účetní jednotky a kategorie skupiny, kterou předpokládá, a to za dvě bezprostředně následující účetní období. Pokud překročí nebo přestane překračovat 2 hraniční hodnoty podle § 1b a 1c zák. o účetnictví, změní od počátku bezprostředně následujícího účetního období tyto kategorie tak, aby správně sestavovala účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky.

Související ustanovení:

§ 1b – kategorie účetních jednotek, § 1c – kategorie skupin účetních jednotek, § 4 – vedení účetnictví, § 18 – účetní závěrka, § 23 – konsolidovaná účetní závěrka

Související předpisy:

vyhláška 500

§ 1f

(1) Účetní jednotka podle § 1 odst. 2 písm. a) a b) může vést jednoduché účetnictví, pokud

a) není plátcem daně z přidané hodnoty,

b) její celkové příjmy za poslední uzavřené účetní období nepřesáhnou 3 000 000 Kč,

c) hodnota jejího majetku nepřesáhne 3 000 000 Kč a

d) je současně

1. spolkem a pobočným spolkem,

2. odborovou organizací, pobočnou odborovou organizací, mezinárodní odborovou organizací a pobočnou mezinárodní odborovou organizací,

3. organizací zaměstnavatelů, pobočnou organizací zaměstnavatelů, mezinárodní organizací zaměstnavatelů a pobočnou mezinárodní organizací zaměstnavatelů,

4. církví a náboženskou společností nebo církevní institucí, která je právnickou osobou evidovanou podle zákona upravujícího postavení církví a náboženských společností, nebo

5. honebním společenstvem.

(2) Účetní jednotky uvedené v odstavci 1 při vzniku nebo zahájení činnosti mohou vést jednoduché účetnictví, pokud lze důvodně předpokládat, že splní podmínky podle odstavce 1 k rozvahovému dni prvního účetního období.

(3) Přestane-li účetní jednotka, která vede jednoduché účetnictví, splňovat podmínky pro vedení jednoduchého účetnictví stanovené v odstavci 1, vede účetnictví v plném rozsahu, nebo ve zjednodušeném rozsahu v souladu s § 13a, a to od prvního dne účetního období následujícího po účetním období, ve kterém účetní jednotka tuto skutečnost zjistila. S výjimkou ukončení činnosti může tato účetní jednotka ukončit vedení účetnictví v plném rozsahu, nebo ve zjednodušeném rozsahu a zahájit vedení jednoduchého účetnictví nejdříve po uplynutí 5 po sobě následujících účetních období, ve kterých vedla účetnictví v plném rozsahu, nebo ve zjednodušeném rozsahu.

(4) Celkovými příjmy se pro účely jednoduchého účetnictví rozumí úhrn příjmů zjištěný z přehledu o příjmech a výdajích za účetní období. Do úhrnu příjmů se nezahrnují průběžné položky a příjmy z prodeje dlouhodobého majetku a příjmy nahodilé a mimořádné.

(5) Hodnotou majetku se pro účely jednoduchého účetnictví rozumí úhrn majetku zjištěný z přehledu o majetku a závazcích sestaveného k rozvahovému dni. Do úhrnu majetku se nezahrnují pohledávky z prodeje dlouhodobého majetku a jejich úhrady, pohledávky nahodilé a mimořádné a jejich úhrady.

(6) Způsob přechodu z účetnictví v plném rozsahu, nebo ve zjednodušeném rozsahu do jednoduchého účetnictví a z jednoduchého účetnictví do účetnictví v plném rozsahu, nebo ve zjednodušeném rozsahu stanoví prováděcí právní předpis.

K § 1f

1. Možnost vedení jednoduchého účetnictví je dána tzv. neziskovým organizacím. Jednoduché účetnictví je založeno na sledování příjmů (přírůstků peněz) a výdajů (úbytků peněz), tzn. na cash flow. Na rozdíl od podvojného účetnictví by mělo představovat zjednodušení administrativní zátěže účetních jednotek, které nejsou založeny za účelem podnikání.

K odst. 1

2. Jednoduché účetnictví umožňuje zák. o účetnictví vést spolkům a pobočným spolkům, odborovým organizacím a pobočným odborovým organizacím, mezinárodním odborovým organizacím a pobočným mezinárodním organizacím, organizacím zaměstnavatelů, pobočným organizacím zaměstnavatelů, mezinárodním organizacím zaměstnavatelů a pobočným mezinárodním organizacím zaměstnavatelů, církvím a náboženským společnostem nebo církevním institucím nebo honitebním společenstvům, které nejsou plátcem DPH, jejichž celkové příjmy za poslední uzavřené účetní období nepřesáhnou 3 mil. Kč a hodnota jejich majetku nepřesáhne 3 mil. Kč.

K odst. 2

3. Pokud uvedené účetní jednotky začínají vést účetnictví, vycházejí z předpokladu, zda budou splňovat k rozvahovému dni prvního účetního období podmínky pro jednoduché účetnictví.

K odst. 3

4. Účetní jednotky vedoucí jednoduché účetnictví mají povinnost testovat, zda nadále splňují podmínky pro vedení jednoduchého účetnictví. V okamžiku, kdy zjistí, že tomu tak není, od prvního dne následujícího účetního období povedou účetnictví podvojné, a to v plném rozsahu nebo ve zjednodušeném rozsahu. Zjednodušený rozsah účetnictví znamená, že účetní jednotka může sestavovat účtový rozvrh obsahující pouze účtové skupiny, může spojit účtování v deníku s účtováním v hlavní knize, neuplatňuje účetní opravné položky a účetní rezervy, neoceňuje vybraný majetek reálnou hodnotou, nemusí vytvářet analytické a podrozvahové účty a sestavuje účetní závěrku v rozsahu stanoveném vyhl. č. 504/2002 Sb. Změnu zpět z podvojného účetnictví na jednoduché účetnictví může účetní jednotka provést až po uplynutí 5 po sobě následujících účetních období.

K odst. 4

5. Položka celkové příjmy se pro účely jednoduchého účetnictví vymezuje na základě přehledu o příjmech a výdajích, který je stanoven vyhl. č. 325/2015 Sb. Ta jeho funkci stanoví v § 5 a obsah v Příloze č. 1.

K odst. 5

6. Položka majetek se pro účely jednoduchého účetnictví stanoví na základě přehledu o majetku a závazcích, který je stanoven vyhl. č. 325/2015 Sb. Ta jeho funkci stanoví v § 6 a obsah v Příloze č. 2.

K odst. 6

7. Mezi jednoduchým a podvojným účetnictvím jsou rozdíly v účetních principech (zejména akruální princip) a v používaných účetních metodách. Vyhl. č. 325/2015 Sb. stanoví v § 7 možné postupy přechodu mezi uvedenými systémy.

Související ustanovení:

§ 1 – účetní jednotky, § 4 – vedení účetnictví, § 13a – zjednodušený rozsah účetnictví

Související předpisy:

vyhl. č. 325/2015 Sb.

§ 2

Předmět účetnictví

(1) Účetní jednotky, které vedou účetnictví v plném rozsahu nebo ve zjednodušeném rozsahu, účtují podvojnými zápisy o stavu a pohybu majetku a jiných aktiv, závazků včetně dluhů a jiných pasiv, dále o nákladech a výnosech a o výsledku hospodaření.

(2) Předmětem jednoduchého účetnictví jsou výdaje a příjmy, majetek a závazky.

K odst. 1

1. Zákonodárce míní pod pojmem účetnictví podvojné účetnictví. Je jím systém, který sleduje nejen stav majetku v určitém okamžiku v jeho dvojjediné podobě (forma, druh majetku a zdroj, vlastnictví majetku), ale také jeho pohyb, tj. náklady a výnosy. Předmětem účetnictví je také výsledek hospodaření jako rozdíl vzniklý přírůstkem nebo úbytkem majetku nebo jako rozdíl mezi výnosy a náklady.

2. Pojmy používané v ustanovení vymezujícím předmět účetnictví jsou dány uzancí mezi účetními odborníky, nikoliv právním předpisem. V praxi tak dochází k využívání definic uvedených v Koncepčním rámci k Mezinárodním účetním standardům. Pod pojmem jiná aktiva se obvykle míní Náklady příštích období, Komplexní náklady příštích období a Příjmy příštích období. Jinými pasivy lze označit Výdaje příštích období a Výnosy příštích období, někdy jsou pod tento pojem řazeny rezervy.

3. Náklady jsou vnímány jako vynaložení prostředků v peněžním vyjádření za určitým účelem, na určitý výkon, a to bez ohledu na zaplacení peněz. Náklady též představují zvýšení závazků. Výnosy pak představují přijetí prostředků v peněžním vyjádření z určitého výkonu, a to bez ohledu na přijetí peněz. Výnosy též představují zánik závazků.

K odst. 2

4. Jednoduché účetnictví je systém založený na evidenci výdajů a příjmů, čímž jsou míněny úbytky/přírůstky peněžních prostředků. Současně se eviduje majetek a závazky.

5. Zák. o účetnictví v sobě zahrnuje ustanovení, která mohou být pro jednoduché účetnictví nevhodná k aplikaci, a proto § 13b vymezuje přesněji vedení jednoduchého účetnictví s tím, že v ostatních ustanoveních se má za to, aby byla využita v souladu se smyslem, účelem a metodami stanovenými pro jednoduché účetnictví a aby přehledy sestavené na jeho základě poskytly ucelenou informaci o tom, jaké jsou příjmy a výdaje, stav majetku a závazků účetní jednotky.

Související ustanovení:

§ 13b – jednoduché účetnictví

Související předpisy:

vyhláška 500, – vyhl. č. 325/2015 Sb.

Literatura:

Mezinárodní standardy účetního výkaznictví (IFRS) včetně Mezinárodních účetních standardů (IAS) a Interpretací k 1. lednu 2005. Praha: Svaz účetních, 2006, International Accounting Standards Board, 2005. ISBN 80-239-5721-1.

§ 3

(1) Účetní jednotky účtují podvojnými zápisy o skutečnostech, které jsou předmětem účetnictví, do období, s nímž tyto skutečnosti časově a věcně souvisí (dále jen „účetní období“); není-li možno tuto zásadu dodržet, mohou účtovat i v účetním období, v němž zjistily uvedené skutečnosti. V účetním období účetní jednotky účtují o uvedených skutečnostech v souladu s účetními metodami (§ 4 odst. 8); přitom o veškerých nákladech a výnosech účtují bez ohledu na okamžik jejich zaplacení nebo přijetí.

(2) Účetním obdobím je nepřetržitě po sobě jdoucích dvanáct měsíců, není-li dále stanoveno jinak. Účetní období se buď shoduje s kalendářním rokem nebo je hospodářským rokem. Hospodářským rokem je účetní období, které může začínat pouze prvním dnem jiného měsíce, než je leden. Účetní období bezprostředně předcházející změně účetního období může být kratší nebo i delší než uvedených dvanáct měsíců. Účetní období při vzniku účetní jednotky v období tří měsíců před koncem kalendářního roku nebo při zániku účetní jednotky v období tří měsíců po skončení kalendářního roku nebo hospodářského roku může být o příslušnou dobu delší než uvedených dvanáct měsíců.

(3) V případech přeměn obchodních korporací podle zvláštního právního předpisu (dále jen „přeměna obchodní korporace“), s výjimkou změny právní formy a přeshraničního přemístění sídla, účetní období začíná rozhodným dnem a končí posledním dnem účetního období, ve kterém byl proveden zápis uvedených skutečností do obchodního rejstříku, jde-li o nástupnickou účetní jednotku, o účetní jednotku rozdělovanou odštěpením nebo o přejímajícího společníka v případě převodu jmění na společníka. U zúčastněných účetních jednotek končí účetní období dnem předcházejícím rozhodnému dni podle zvláštního právního předpisu.

(4) Účetní období může být delší než 12 měsíců též

a) při vzniku účetní jednotky v období 3 měsíců před koncem kalendářního roku,

b) při zániku účetní jednotky v období 3 měsíců po skončení kalendářního roku nebo hospodářského roku,

c) stanoví-li tento zákon nebo zvláštní právní předpis rozvahový den ve lhůtě do 3 měsíců před počátkem běžného účetního období,

d) stanoví-li tento zákon nebo zvláštní právní předpis rozvahový den ve lhůtě do 3 měsíců po konci běžného účetního období a neodporuje-li takovéto prodloužení smyslu rozvahového dne běžného účetního období,

e) připadne-li rozhodný den u nástupnické účetní jednotky, u účetní jednotky rozdělované odštěpením nebo u přejímajícího společníka v případě převodu jmění na společníka do období 3 měsíců před skončením kalendářního nebo hospodářského roku a dojde-li v tomto období zároveň k zápisu přeměny obchodní korporace do obchodního rejstříku.

(5) Účetní jednotky, které nejsou organizační složkou státu, územním samosprávným celkem nebo účetní jednotkou vzniklou nebo zřízenou zvláštním zákonem, mohou uplatnit hospodářský rok. Uplatnit hospodářský rok lze pouze po oznámení záměru změny účetního období místně příslušnému správci daně z příjmů nejméně 3 měsíce před plánovanou změnou účetního období nebo před koncem běžného účetního období, a to podle toho, který z termínů nastává dříve, jinak účetní období zůstává nezměněno. Takovouto změnu účetního období může účetní jednotka v běžném účetním období provést pouze jednou. Obdobně postupují účetní jednotky i při přechodu z hospodářského roku na kalendářní rok.

(6) Uplatnit hospodářský rok za podmínek uvedených v odstavci 5 lze též

a) účetní jednotkou do 30 dnů ode dne vzniku účetní jednotky, nebo

b) nástupnickou účetní jednotkou, účetní jednotkou rozdělovanou odštěpením nebo přejímajícím společníkem v případě převodu jmění na společníka do 30 dnů ode dne zápisu přeměny obchodní korporace do obchodního rejstříku.

K odst. 1

1. V návaznosti na vymezení předmětu účetnictví v § 2 odst. 1 se řeší, jak se účtují podvojnými zápisy skutečnosti, jež jsou předmětem účetnictví, do účetního období. Jedná se o vymezení akruálního principu, který je podstatou podvojného účetnictví. Záznamy se musí uskutečňovat v časové a věcné souvislosti, tzn. účetní jednotka se musí snažit důsledně zahrnovat majetek a jeho pohyby do správného účetního období, s nímž souvisí, a to bez ohledu na tok peněžních prostředků. Pokud nebylo možné dodržet zásadu věcné a časové souvislosti, lze účtovat i v účetním období, ve kterém byly zjištěny uvedené skutečnosti.

2. Účetní předpisy stanoví účetní metody, které umožňují realizovat akruální princip. Jedná se zejména o:

– časové rozlišení (§ 13 a 19 vyhlášky 500);

– dohadné položky (§ 10, 11, 17 a 18 vyhlášky 500);

– rezervy (§ 16 a 57 vyhlášky 500);

– kursové rozdíly (§ 60 vyhlášky 500);

– opravné položky (§ 55 vyhlášky 500);

– odpisy (§ 56 vyhlášky 500);

– odloženou daň (§ 59 vyhlášky 500).

3. Účetní jednotky jsou povinny účtovat o skutečnostech, které nastaly, v souladu se zákonem stanovenými účetními metodami (§ 4 odst. 8).

K odst. 2

4. Zákonem předepsané výstupy z účetnictví, tj. účetní závěrka, se vytvářejí za určitý časový úsek, který se označuje jako účetní období. Je jím nepřetržitě po sobě jdoucích 12 měsíců. Pokud je účetní období zahájeno 1. ledna, je účetním obdobím kalendářní rok. Hospodářským rokem je účetní období, které začíná prvním dnem jiného měsíce, než je leden. Zákon upravuje nastavení účetního období při vzniku účetní jednotky a při jejím zániku.

K odst. 3

5. Samostatná úprava je věnována přeměnám obchodních korporací s výjimkou změny právní formy a přeshraničního přemístění sídla. V takovém případě účetní období začíná rozhodným dnem a končí posledním dnem účetního období, ve kterém byl proveden zápis uvedené skutečnosti do obchodního rejstříku, jedná-li se o:

– nástupnickou účetní jednotku,

– účetní jednotku rozdělovanou odštěpením, nebo

– přejímajícího společníka v případě převodu jmění na společníka.

6. U zúčastněných účetních jednotek končí účetní období dnem předcházejícím rozhodnému dni podle zák. o přeměnách.

7. Ve vymezených případech může být účetní období delší než 12 měsíců. Takováto situace může nastat za určitých podmínek při vzniku účetní jednotky a při zániku účetní jednotky, je-li stanoven zák. o účetnictví nebo zvláštním právním předpisem rozvahový den ve lhůtě do 3 měsíců před počátkem běžného účetního období, nebo po konci běžného účetního období, nebo pokud připadne rozhodný den u nástupnické účetní jednotky, u účetní jednotky rozdělované odštěpením nebo u přejímajícího společníka v případě převodu jmění na společníka do období 3 měsíců před skončením kalendářního nebo hospodářského roku a dojde-li zároveň k zápisu přeměny obchodní korporace do obchodního rejstříku.

K odst. 5

8. Hospodářský rok nesmí využít jako účetní období organizační složky státu, územní samosprávné celky nebo účetní jednotky vzniklé nebo zřízené zvláštním zákonem. Jedná se především o subjekty napojené na tok veřejných peněžních prostředků, kde je nezbytné dodržet termíny související se státním závěrečným účtem. Hospodářský rok neuplatňují účetní jednotky v jednoduchém účetnictví (§ 13b odst. 4 zák. o účetnictví).

9. Nejméně 3 měsíce před plánovanou změnou účetního období nebo před koncem běžného účetního období, a to podle toho, který z termínu nastává dříve, je účetní jednotka povinna oznámit místně příslušnému správci daně záměr změny účetního období z kalendářního roku na hospodářský rok nebo naopak. Změnu lze učinit pouze jednou v běžném účetním období.

K odst. 6

10. Pokud účetní jednotka vzniká a má zájem mít jako účetní období hospodářský rok, musí podat oznámení místně příslušnému správci daně do 30 dní od svého vzniku. Pokud má zájem na změně účetního období na hospodářský rok nástupnická účetní jednotka, účetní jednotka rozdělovaná odštěpením nebo přejímající společník v případě převodu jmění na společníka, musí provést oznámení příslušnému správci daně do 30 dnů ode dne zápisu přeměny obchodní korporace do obchodního rejstříku.

Související ustanovení:

§ 2 – předmět účetnictví, § 4 – účetní metody, § 13b – jednoduché účetnictví

Související předpisy:

zák. o přeměnách, – vyhláška 500

§ 4

(1) Účetní jednotky uvedené v § 1 odst. 2 písm. a), c) a i) až l) jsou povinny vést účetnictví ode dne svého vzniku až do dne svého zániku; účetní jednotky uvedené v § 1 odst. 2 písm. b) jsou povinny vést účetnictví ode dne zahájení činnosti až do dne ukončení činnosti na území České republiky.

(2) Účetní jednotky uvedené v § 1 odst. 2 písm. d) jsou povinny vést účetnictví ode dne zápisu do obchodního rejstříku až do dne výmazu z obchodního rejstříku, nevznikla-li jim povinnost vést účetnictví podle § 1 odst. 2 písm. e), g) nebo h).

(3) Účetní jednotky uvedené v § 1 odst. 2 písm. e) jsou povinny vést účetnictví od prvního dne účetního období následujícího po kalendářním roce, ve kterém se staly účetní jednotkou, až do posledního dne účetního období, ve kterém přestaly být účetní jednotkou, nevznikla-li jim povinnost vést účetnictví podle § 1 odst. 2 písm. d), g) nebo h).

(4) Účetní jednotky uvedené v § 1 odst. 2 písm. f) jsou povinny vést účetnictví od prvního dne účetního období následujícího po období, ve kterém se rozhodly vést účetnictví, nerozhodnou-li se vést účetnictví již ode dne zahájení podnikání nebo jiné samostatné výdělečné činnosti, až do dne ukončení uvedených činností nebo do posledního dne účetního období, ve kterém se rozhodly vedení účetnictví ukončit, a nevznikla-li jim povinnost vést účetnictví podle § 1 odst. 2 písm. d), e), g) nebo h).

(5) Účetní jednotky uvedené v § 1 odst. 2 písm. g) jsou povinny vést účetnictví od prvního dne účetního období následujícího po období, ve kterém

a) se staly společníky sdruženými ve společnosti, nebo

b) se některý ze společníků sdružených ve společnosti stal účetní jednotkou,

a to až do posledního dne účetního období, ve kterém přestaly být společníky sdruženými ve společnosti, nevznikla-li jim povinnost vést účetnictví podle § 1 odst. 2 písm. d), e) nebo h).

(6) Účetní jednotky uvedené v § 1 odst. 2 písm. h) jsou povinny vést účetnictví ode dne zahájení činnosti až do dne ukončení činnosti, pokud nestanoví zvláštní zákon jinak a nevznikla-li jim povinnost vést účetnictví podle § 1 odst. 2 písm. d), e) nebo g).

(7) S výjimkou ukončení činnosti mohou účetní jednotky podle § 1 odst. 2 písm. d) až h) ukončit vedení účetnictví nejdříve po uplynutí 5 po sobě jdoucích účetních období, ve kterých vedly účetnictví.

(8) Účetní jednotky jsou povinny dodržovat při vedení účetnictví zejména směrnou účtovou osnovu, uspořádání a označování položek účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky, obsahové vymezení těchto závěrek, účetní metody, podmínky předávání a přebírání účetních záznamů a ostatní podmínky vedení účetnictví stanovené prováděcími právními předpisy. Prováděcí právní předpisy pro jednotlivé skupiny účetních jednotek upraví

a) rozsah a způsob sestavování účetní závěrky, vyhotovení výroční zprávy a zprávy podle části sedmé,

b) uspořádání, označování a obsahové vymezení položek majetku a jiných aktiv, závazků a jiných pasiv v účetní závěrce, včetně uspořádání, označování a obsahového vymezení podrozvahových účtů,

c) uspořádání, označování a obsahové vymezení nákladů, výnosů a výsledků hospodaření v účetní závěrce,

d) uspořádání a obsahové vymezení vysvětlujících a doplňujících informací v příloze v účetní závěrce, včetně informací o nakládání s prostředky státního rozpočtu a rozpočtů územních samosprávných celků,

e) uspořádání a obsahové vymezení přehledu o peněžních tocích a přehledu o změnách vlastního kapitálu,

f) směrnou účtovou osnovu,

g) účetní metody, zejména způsoby oceňování a jejich použití včetně oceňování souboru majetku, postupy tvorby a použití opravných položek, postupy odpisování, postupy tvorby a použití rezerv,

h) metody přechodu z jednoduchého účetnictví nebo daňové evidence podle zvláštního zákona na účetnictví vedené v plném rozsahu nebo ve zjednodušeném rozsahu a metody přechodu z účetnictví vedeném v plném rozsahu, nebo ve zjednodušeném rozsahu na jednoduché účetnictví,

i) uspořádání, označování a obsahové vymezení položek konsolidované účetní závěrky,

j) metody konsolidace účetní závěrky,

k) postup zahrnování účetních jednotek do konsolidačního celku,

l) vymezení vybraných účetních jednotek a stanovení, které z nich předávají do centrálního systému účetních informací státu pouze účetní záznamy pro sestavení účetních výkazů za Českou republiku a za dílčí konsolidační celky státu,

m) pravidla pro formát, strukturu, přenos a zabezpečení účetních záznamů v technické formě vybraných účetních jednotek,

n) požadavky pro technické a smíšené formy účetních záznamů, včetně požadavků na jejich průkaznost, přenos a úschovu,

o) rozsah a četnost předávání účetních záznamů vybranými účetními jednotkami do centrálního systému účetních informací státu,

p) rozsah a způsob sestavování účetních výkazů za Českou republiku a za dílčí konsolidační celky státu,

q) uspořádání, označování a obsahové vymezení položek majetku a jiných aktiv a závazků a jiných pasiv v účetních výkazech za Českou republiku a za dílčí konsolidační celky státu; u vybraných účetních jednotek je součástí prováděcího předpisu závazný vzor částí účetní závěrky,

r) uspořádání, označování a obsahové vymezení položek nákladů a výnosů a peněžních toků v účetních výkazech za Českou republiku a za dílčí konsolidační celky státu,

s) uspořádání, označování a obsahové vymezení vysvětlujících a doplňujících informací v příloze účetních závěrek vybraných účetních jednotek a v příloze v účetních výkazech za Českou republiku a za dílčí konsolidační celky státu,

t) metody konsolidace a jejich použití při sestavování účetních výkazů za Českou republiku a za dílčí konsolidační celky státu,

u) požadavky na organizaci a způsob provedení inventarizace u vybraných účetních jednotek,

v) metodu přeměny obchodní korporace včetně úprav prováděných v rámci přeměn obchodní korporace k datu zápisu do obchodního rejstříku s účinky od rozhodného dne, metodu sestavení zahajovací rozvahy a úpravy při přeshraniční přeměně, vkladu nebo prodeji obchodního závodu,

w) požadavky na organizaci schvalování účetních závěrek vybraných účetních jednotek a způsob poskytování součinnosti osob zúčastněných na tomto schvalování,

x) použití metod výpočtu technických rezerv.

(9) Účetní jednotky jsou povinny vést jedno účetnictví za účetní jednotku jako celek.

(10) Účetní jednotky jsou povinny vést účetnictví jako soustavu účetních záznamů; přitom mohou použít technických prostředků, nosičů informací a programového vybavení. Účetním záznamem se rozumí data, která jsou záznamem veškerých skutečností týkajících se vedení účetnictví. Každou skutečnost týkající se vedení účetnictví jsou účetní jednotky povinny zaznamenávat výhradně jen účetními záznamy.

(11) Jednotlivé účetní záznamy mohou být seskupovány do souhrnných účetních záznamů; takovými účetními záznamy jsou zejména účetní doklady, účetní zápisy, účetní knihy, odpisový plán, inventurní soupisy, účtový rozvrh, účetní závěrka a výroční zpráva. Účetní jednotky jsou povinny takové účetní záznamy vést nejméně v rozsahu stanoveném tímto zákonem.

(12) Účetní jednotky jsou povinny vést účetnictví v peněžních jednotkách české měny. V případě pohledávek a závazků, podílů na obchodních korporacích, práv z cenných papírů a zaknihovaných cenných papírů (dále jen „cenný papír“) a derivátů, cenin, pokud jsou vyjádřeny v cizí měně, a cizích měn, jsou účetní jednotky povinny použít současně i cizí měnu; tato povinnost platí i u opravných položek, rezerv a technických rezerv, pokud majetek a závazky, kterých se týkají, jsou vyjádřeny v cizí měně.

(13) Účetní jednotky jsou povinny vést účetnictví v českém jazyce. Účetní doklady mohou být vyhotoveny v cizím jazyce jen tehdy, je-li splněna podmínka srozumitelnosti podle § 8 odst. 5.

(14) Za informační systém podle zvláštního právního předpisu7) lze účetnictví považovat pouze jako celek.

(15) Účetní jednotky jsou povinny v příslušném účetním období použít účetní metody podle odstavce 8 ve znění platném na jeho počátku.

7) Například zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 148/1998 Sb., o ochraně utajovaných skutečností a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

K § 4

1. Účetní jednotky definované v § 1 zák. o účetnictví mají povinnost vést účetnictví po dobu stanovenou zákonem. Zároveň jim zákon nařizuje dodržovat vymezené povinnosti a metody, které jsou v daném paragrafu uvedeny a podrobněji definovány v prováděcích vyhláškách. Důležitým ustanovením je vymezení účetnictví jako soustavy účetních záznamů a definování tohoto pojmu.

K odst. 1

2. Od okamžiku vzniku do svého zániku povinně vedou účetnictví:

– Právnické osoby, které mají sídlo na území České republiky [§ 1 odst. 2 písm. a)]; vznik a zánik právnické osoby je vázán na zápis do veřejného rejstříku.

– Organizační složky státu [§ 1 odst. 2 písm. c)]; náležitosti vzniku, změny a zániku OSS upravuje část první vyhlášky č. 62/2001 Sb., o hospodaření složek státu a státních organizací s majetkem státu, ve vazbě na zákon č. 219/2000 Sb., o majetku České republiky a jejím vystupování v právních vztazích.

– Svěřenské fondy podle obč. zák. [§ 1 odst. 2 písm. i)]; svěřenský fond vznikne ve smyslu § 1451 obč. zák., když svěřenský správce přijme pověření k jeho správě; pokud je svěřenský fond zřízen pořízením pro případ smrti, vznikne smrtí zůstavitele.

– Fondy obhospodařované penzijní společností podle zákona upravujícího důchodové spoření a podle zákona upravujícího doplňkové penzijní spoření [§ 1 odst. 2 písm. j)].

– Investiční fondy bez právní osobnosti podle zákona upravujícího investiční společnosti a investiční fondy [§ 1 odst. 2 písm. k)]; oprávnění k obhospodařování investičních fondů nebo zahraničních investičních fondů vzniká právnické osobě zapsané do obchodního rejstříku ve smyslu § 13 zák. o investičních společnostech a investičních fondech dnem nabytí právní moci rozhodnutí ČNB o udělení povolení k činnosti investiční společnosti, samostatného investičního fondu nebo zahraniční osoby, nebo pozdějším dnem, který je uveden ve výrokové části rozhodnutí ČNB o udělení povolení k činnosti, nebo dnem, kdy je toto oprávnění zapsáno do obchodního rejstříku, pokud jde o investiční fond s právní osobností.

– Účetní jednotky, kterým povinnost sestavení účetní závěrky stanoví zvláštní právní předpis, nebo které jsou účetní jednotkou podle zvláštního právního předpisu [§ 1 odst. 2 písm. l)]; okamžik vzniku bývá přímo dán účinností zvláštního právního předpisu.

3. U těchto účetních jednotek je podstatné, jak je vymezen vznik a zánik.

K odst. 2

4. Fyzické osoby – podnikatelé zapsaní v obchodním rejstříku jsou povinni vést účetnictví ode dne zápisu do obchodního rejstříku až do dne výmazu z obchodního rejstříku, pokud jim nevznikla povinnost vést účetnictví, protože překročili limit obratu 25 000 000 Kč za předcházející rok, nebo pokud jsou společníky společnosti podle obč. zák., nebo pokud jim povinnost vedení účetnictví ukládá zvláštní právní předpis.

K odst. 3

5. Účetní jednotky, které jsou fyzickými osobami – podnikateli a překročily obrat podle zák. o DPH, včetně plnění osvobozených od této daně, jež nejsou součástí obratu, za bezprostředně předcházející kalendářní rok 25 000 000 Kč, jsou povinny vést účetnictví od prvního dne účetního období následujícího po kalendářním roce, ve kterém se staly účetní jednotkou, až do posledního dne účetního období, ve kterém přestaly být účetní jednotkou [pokud jim nevznikla povinnost podle dalších ustanovení § 1 odst. 2 písm. d), g) nebo h)].

K odst. 4

6. Účetní jednotky, které jsou ostatními fyzickými osobami, jež se dobrovolně rozhodly vést účetnictví, jsou povinny vést účetnictví od prvního dne účetního období následujícího po období, ve kterém se rozhodly vést účetnictví, pokud se nerozhodnou vést účetnictví již ode dne zahájení podnikání nebo jiné samostatné výdělečné činnosti, až do dne ukončení uvedené činnosti nebo do posledního dne účetního období, ve kterém se rozhodly vedení účetnictví ukončit, pokud jim nevznikla povinnost podle § 1 odst. 2 písm. d), e), g) nebo h). Je vhodné podotknout, že v citovaném § 4 odst. 2 písm. f) nejsou vymezeny fyzické osoby – podnikatelé, ale ostatní fyzické osoby, které vedou účetnictví na základě svého rozhodnutí. Znamená to, že se mohou zabývat i jinou než podnikatelskou činností.

K odst. 5

7. Nešťastný pojem pro původní sdružení bez právní subjektivity podle zák. č. 40/1964 Sb., zvolil nový obč. zák. Nyní se používá pojem společnost, její účastníci jsou společníky. Pokud se společníci sdruží ve společnosti a některý ze společníků byl nebo se stane účetní jednotkou, i ostatní společníci se musí stát účetní jednotkou. Tato povinnost jim vzniká od prvního dne účetního období následujícím po období:

– ve kterém se stali společníky sdruženými ve společnosti, nebo

– ve kterém se některý ze společníků sdružených ve společnosti stal účetní jednotkou.

8. Tato povinnost platí až do posledního dne účetního období, ve kterém přestali být společníky sdruženými ve společnosti. Samozřejmě pokud jim nevznikla povinnost vést účetnictví podle dalších ustanovení § 1 odst. 2 zák. o účetnictví.

K odst. 6

9. Pokud fyzickým osobám ukládá povinnost vedení účetnictví zvláštní právní předpis, potom vedou účetnictví ode dne zahájení činnosti až do dne ukončení činnosti, přičemž samozřejmě zákon může stanovit jinak. Podmínkou také je, zda jim nevzniká povinnost vedení účetnictví podle jiného ustanovení § 1 odst. 2 zák. o účetnictví.

K odst. 7

10. Ukončit vedení účetnictví nemohou fyzické osoby ihned, nýbrž nejdříve po uplynutí 5 po sobě jdoucích účetních období, ve kterých vedly účetnictví.

K odst. 8

11. Uvedený odst. § 4 zák. o účetnictví určuje, pro jaké oblasti pro jednotlivé skupiny účetních jednotek se stanoví prováděcí předpisy.

K odst. 9

12. Účetní jednotka je subjekt, který nemusí mít právní osobnost, avšak musí za ni být vedeno jedno účetnictví. Má-li např. obchodní závod odštěpný závod, resp. pobočku ve smyslu § 503 obč. zák., pak účetnictví za tuto organizační složku vstupuje do účetnictví celku, tj. závodu. I když je pobočka zapsána v obchodním rejstříku, nemění to nic na skutečnosti, že účetní jednotkou je podnikatel (ať již se jedná o obchodní korporaci nebo o fyzickou osobu). Naopak za stát jako celek se nevede jedno účetnictví, ale účetními jednotkami jsou jednotlivé organizační složky státu a další vybrané účetní jednotky. Za Českou republiku se sice sestavují účetní výkazy (§ 23b zák. o účetnictví), avšak vznikají konsolidací účetních výkazů vybraných účetních jednotek (konsolidační vyhláška státu).

K odst. 10

13. Způsob zapisování údajů, technologické zaznamenávání, jednotlivé účetní zápisy, jejich seskupování, doklady, účetní knihy, účetní závěrky, účetní programy označuje zák. o účetnictví jako účetní záznamy. Veškeré skutečnosti, které se zaznamenávají, lze provádět výhradně účetními záznamy.

K odst. 11

14. Účetní záznamy mohou být jednoduché (jednotlivé), obsahující jediný záznam, anebo se mohou vytvářet souhrnné záznamy. Příkladem jsou účetní doklady, které mohou dokumentovat jediný účetní případ, ale také mohou obsahovat informace týkající se několika sourodých účetních případů, pak se takový účetní doklad označuje jako souhrnný účetní doklad. Zák. o účetnictví označuje v ustanovení § 4 odst. 11 za účetní záznamy účetní doklady (§ 11 zák. o účetnictví), účetní zápisy (§ 12 zák. o účetnictví), účetní knihy (§ 13 zák. o účetnictví), odpisový plán (§ 28 odst. 6 zák. o účetnictví, § 56 vyhlášky 500) inventurní soupis (§ 30 odst. 7 zák. o účetnictví), účtový rozvrh (§ 14 zák. o účetnictví), účetní závěrku (§ 18 a 19 zák. o účetnictví) a výroční zprávu (§ 21 zák. o účetnictví). Uvedené účetní záznamy jsou v dalších ustanoveních zák. o účetnictví dále regulovány. Účetním záznamům je věnována ještě část sedmá zák. o účetnictví, která řeší formu účetních záznamů, převody mezi formami účetních záznamů, ochranu účetních záznamů, průkaznost, přenos průkazného účetního záznamu a opravy účetních záznamů.

15. Další účetní záznamy jsou ještě vymezeny v § 32 odst. 2 zák. o účetnictví. Jedná se o mzdové listy (§ 38j zák. o daních z příjmů), daňové doklady (§ 26 až 30a zák. o DPH) nebo jinou dokumentaci vyplývající ze zvláštních právních předpisů.

K odst. 12

16. Zák. o účetnictví reguluje finanční účetnictví. Finanční účetnictví se vede výhradně v peněžních jednotkách, přičemž zák. o účetnictví nařizuje vedení v české měně, ale připouští u pohledávek, závazků, podílů na obchodních korporacích, práv z cenných papírů, zaknihovaných cenných papírů, derivátů, cenin, opravných položek, rezerv a technických rezerv, pokud majetek a závazky, kterých se týkají, jsou vyjádřeny v cizí měně, použít vedle peněžních jednotek české měny současně i cizí měnu. K přepočtu cizí měny na českou měnu se používá kurs ČNB, a to podle podmínek zák. o účetnictví uvedených v § 24 odst. 6, 7 a 8.

K odst. 13

17. Účetnictví v České republice je povinnost vést v českém jazyce, a to i v případě, je-li vedeno podle IFRS. Zák. o účetnictví připouští pouze u účetních dokladů možnost jejich cizojazyčného obsahu, a to za podmínky srozumitelnosti, spolehlivosti a jednoznačnosti určení jejich obsahu (blíže § 8 odst. 5 zák. o účetnictví).

K odst. 14

18. Účetnictví je provázaný celek, který až po finální aplikaci všech vhodných účetních principů, účetních metod a postupů vytváří informační systém. Nelze vytrhovat jednotlivé údaje a data, ale je nezbytné k účetnictví přistupovat systémově.

K odst. 15

19. Účetní jednotka je povinna stanovit používání účetních metod vždy dopředu, a to s účinností k 1. dni účetního období (první den kalendářního nebo hospodářského roku, viz § 3 zák. o účetnictví). Účetní jednotka zároveň není oprávněna účetní metody běžně měnit mezi účetními obdobími (§ 7 odst. 4 zák. o účetnictví).

Související ustanovení:

§ 1 – účetní jednotky, § 4 odst. 8 – zmocnění vydat prováděcí právní předpis, § 4 odst. 10, 11 a § 32 – účetní záznam, § 11 – účetní doklady, § 12 – účetní zápisy, § 13 – účetní knihy, § 18, 19 – účetní závěrka, § 21 – výroční zpráva, § 28 – odpisový plán, § 30 – inventurní soupis

Související předpisy:

obč. zák., – zák. o DPH, – zák. o daních z příjmů, – vyhláška 500, – konsolidační vyhláška státu

§ 4a

(1) Za vedení účetnictví svěřenských fondů, včetně sestavení účetní závěrky a naplnění ostatních povinností stanovených tímto zákonem, odpovídá správce; je-li několik správců pověřených společnou správou, odpovídají společně a nerozdílně. Za vedení účetnictví svěřenských fondů, které jsou investičním fondem podle zákona upravujícího investiční společnosti a investiční fondy, včetně sestavení účetní závěrky a naplnění ostatních povinností stanovených tímto zákonem, odpovídají správce a obhospodařovatel společně a nerozdílně.

(2) Za vedení účetnictví ostatních investičních fondů bez právní osobnosti podle zákona upravujícího investiční společnosti a investiční fondy, včetně sestavení účetní závěrky a naplnění ostatních povinností stanovených tímto zákonem, odpovídají administrátor a obhospodařovatel společně a nerozdílně.

(3) Za vedení účetnictví dalších účetních jednotek bez právní osobnosti, včetně sestavení účetní závěrky a naplnění ostatních povinností stanovených tímto zákonem, odpovídají osoba, které je uloženo sestavit účetní závěrku, a osoba, která jedná jménem účetní jednotky, případně jiná osoba, o které tak stanoví zvláštní právní předpis, a to společně a nerozdílně.

K § 4a

1. U subjektů, které mají právnickou osobnost, za účetnictví odpovídá podle zvláštních právních předpisů statutární orgán a v případě fyzické osoby tato fyzická osoba.

2. Jednoznačné stanovení odpovědnosti za vedení účetnictví, sestavení účetní závěrky a naplnění ostatních povinností stanovených zák. o účetnictví dává § 4a zák. o účetnictví vyjmenovaným účetním jednotkám, které nemají právní osobnost.

K odst. 1

3. U svěřenských fondů, které jsou upraveny v § 1448 a násl. obč. zák., je odpovědnost dána zák. o účetnictví správci. Je-li několik správců pověřených společnou správou, pak odpovídají společně a nerozdílně.

4. U svěřenských fondů, které jsou investičním fondem podle zák. o investičních společnostech a fondech, odpovídají správce a obhospodařovatel společně a nerozdílně.

K odst. 2

5. V investičních fondech bez právní osobnosti podle zák. o investičních společnostech a fondech za vedení účetnictví, sestavení účetní závěrky a naplnění ostatních povinností stanovených zák. o účetnictví odpovídají administrátor a obhospodařovatel společně a nerozdílně.

K odst. 3

6. U účetních jednotek bez právní osobnosti odpovídá za vedení účetnictví, sestavení účetní závěrky a naplnění ostatních povinností stanovených zák. o účetnictví osoba, které je uloženo sestavit účetní závěrku, a osoba, která jedná jménem účetní jednotky, příp. jiná osoba stanovená zvláštním právním předpisem, a to společně a nerozdílně.

Související ustanovení:

§ 1 – účetní jednotky

Související předpisy:

obč. zák., – zák. o investičních společnostech a fondech

§ 5

(1) Účetní jednotky mohou pověřit vedením svého účetnictví i jinou právnickou nebo fyzickou osobu.

(2) Pověřením podle odstavce 1 se nezbavuje účetní jednotka odpovědnosti za vedení účetnictví.

K § 5

1. Ustanovení § 5 potvrzuje, že osoba, která je odpovědná za účetnictví, se této povinnosti nezprostí tím, že pověří vedením účetnictví jinou právnickou nebo fyzickou osobu.

K odst. 1

2. Účetní jednotka nemusí zabezpečit vedení účetnictví svými vlastními zaměstnanci, ale může pověřit jinou právnickou nebo fyzickou osobu touto činností. Účetní poradenství, vedení účetnictví je živností, kterou upravuje živnostenský zákon. Živnost je definována jako soustavná činnost provozovaná samostatně, vlastním jménem, na vlastní odpovědnost, za účelem dosažení zisku. Zvláštními podmínkami provozování živnosti, které definuje živnostenský zákon, je odborná nebo jiná způsobilost k vykonávání některých druhů živností. Činnost účetní poradenství, vedení účetnictví, vedení daňové evidence patří podle Přílohy č. 2 živnostenského zákona mezi živnosti vázané („Živnosti vázané“. Obsahovou náplň živností specifikuje Příloha č. 2 k nařízení vlády č. 278/2008 Sb.).

3. Požadovaná odborná způsobilost:

a) vysokoškolské vzdělání a 3 roky praxe v oboru, nebo

b) vyšší odborné vzdělání a 5 let v oboru, nebo

c) střední vzdělání s maturitní zkouškou a 5 let praxe v oboru, nebo

d) osvědčení o rekvalifikaci nebo jiný doklad o odborné kvalifikaci pro příslušnou pracovní činnost vydaný akreditovaným zařízením a 5 let praxe v oboru.

K odst. 2

4. V zájmu účetní jednotky při zadávání vedení účetnictví externí osobě je, aby měla precizně vypracovanou smlouvu, z níž bude naprosto jasné, jaký je tok účetních dokladů, kdo ručí a kontroluje určité úkony. V praxi se nezřídka stává, že jsou některé účetní doklady zaúčtovány dvakrát, jiné naopak zaúčtované nejsou nebo se ztratí atd. Pak dochází ke sporům, kdo tuto skutečnost zavinil. Těmto problémům je potřeba předejít co nejpodrobněji vymezenými pravomocemi, odpovědnostmi, zárukami i způsobem pojištění.

Související ustanovení:

§ 4 – vymezení povinnosti vést účetnictví, § 4a – odpovědnost účetních jednotek bez právní osobnosti

Související předpisy:

živnostenský zákon, – nařízení vlády č. 278/2008 Sb., o obsahových náplních jednotlivých živností

§ 6

(1) Účetní jednotky jsou povinny zachycovat skutečnosti, které jsou předmětem účetnictví, (dále jen „účetní případy“) účetními doklady.

(2) Účetní jednotky jsou povinny zaznamenávat účetní případy v účetních knihách (dále jen „účetní zápisy“) pouze na základě průkazných účetních záznamů podle odstavce 1.

(3) Účetní jednotky jsou povinny inventarizovat majetek a závazky podle § 29 a 30.

(4) Účetní jednotky jsou povinny sestavovat účetní závěrku podle § 18 jako řádnou, popřípadě jako mimořádnou nebo mezitímní, a kromě toho v případech stanovených podle § 22 až 22b sestavují i konsolidovanou účetní závěrku.

(5) Účetní jednotky a ostatní osoby, o kterých tak stanoví tento zákon nebo jiný právní předpis, jsou povinny předávat účetní záznamy do centrálního systému účetních informací státu a přebírat účetní záznamy z centrálního systému účetních informací státu, případně přebírat požadavek na předání vyžádaného účetního záznamu, podle zvláštního právního předpisu upravujícího pravidla pro formát, strukturu, přenos a zabezpečení účetních záznamů v technické formě vybraných účetních jednotek.

(6) V případě, že podle zvláštního zákona schvaluje zřizovatel nebo jiná účetní jednotka účetní závěrku vybrané účetní jednotky, poskytuje tato vybraná účetní jednotka součinnost pro schvalování své účetní závěrky.

K § 6

1. Uvedený paragraf ukládá účetním jednotkám další povinnosti.

K odst. 1

2. Účetní případy, tj. skutečnosti, které jsou předmětem účetnictví, jsou účetní jednotky povinny zachycovat účetními doklady. Pokud skutečnost není doložena účetním dokladem, nelze ji považovat za účetní případ. Účetní doklad je účetní záznam, který musí obsahovat náležitosti uvedené v § 11 zák. o účetnictví.

K odst. 2

3. Účetní zápis je zaznamenání účetního případu na základě průkazného účetního dokladu. Průkaznost účetního záznamu řeší § 33a zák. o účetnictví.

K odst. 3

4. Zák. o účetnictví ukládá účetním jednotkám povinnost inventarizovat majetek a závazky podle § 29 a 30. Tím je nařízena inventarizace veškerého majetku a jiných aktiv, veškerých závazků a jiných pasiv (předmět účetnictví). Bez provedení inventarizace by účetnictví nebylo průkazné (§ 8 odst. 4 zák. o účetnictví).

K odst. 4

5. Účetní jednotky jsou povinny sestavovat účetní závěrku, a to řádnou, příp. mimořádnou nebo mezitímní (§ 18), a za podmínek uvedených v § 22 až 22b konsolidovanou účetní závěrku.

K odst. 5

6. Vybrané účetní jednotky a ostatní osoby jsou povinny předávat účetní záznamy do centrálního systému účetních informací státu a přebírat informace z tohoto systému a dále plnit další povinnosti, které upravují pravidla pro nakládání s účetními záznamy ve vazbě na centrální systém účetních informací. Centrální systém účetních informací státu spravuje Ministerstvo financí (§ 1 odst. 4).

K odst. 6

7. Zák. o účetnictví stanoví povinnost součinnosti pro schvalování účetní závěrky v případech, kdy podle zvláštního zákona schvaluje zřizovatel nebo jiná účetní jednotka účetní závěrku vybrané účetní jednotky.

Související ustanovení:

§ 1 odst. 4 – centrální systém účetních informací státu, § 4 – účetní záznamy, § 11 – účetní doklady, § 12 – účetní zápisy, § 18 – účetní závěrka, § 22 – konsolidovaná účetní závěrka, § 29 a 30 – inventarizace

Související předpisy:

vyhláška č. 220/2013 Sb., o požadavcích na schvalování účetních závěrek některých vybraných účetních jednotek, – vyhláška č. 383/2009 Sb., o účetních záznamech v technické formě vybraných účetních jednotek a jejich předávání do centrálního systému účetních informací státu a o požadavcích na technické a smíšené formy účetních záznamů (technická vyhláška o účetních záznamech)

§ 7

(1) Účetní jednotky jsou povinny vést účetnictví tak, aby účetní závěrka byla sestavena na jeho základě srozumitelně a podávala věrný a poctivý obraz předmětu účetnictví a finanční situace účetní jednotky tak, aby na jejím základě mohla osoba, která tyto informace využívá (dále jen „uživatel“), činit ekonomická rozhodnutí.

(2) Zobrazení je věrné, jestliže obsah položek účetní závěrky odpovídá skutečnému stavu, který je přitom zobrazen v souladu s účetními metodami, jejichž použití je účetní jednotce uloženo na základě tohoto zákona. Zobrazení je poctivé, když jsou při něm použity účetní metody způsobem, který vede k dosažení věrnosti. Tam, kde účetní jednotka může volit mezi více možnostmi dané účetní metody a zvolená možnost by zastírala skutečný stav, je účetní jednotka povinna zvolit jinou možnost, která skutečnému stavu odpovídá. Pokud dojde ve výjimečných případech k tomu, že použití účetních metod stanovených prováděcími právními předpisy bude neslučitelné s povinností podle odstavce 1, postupuje účetní jednotka odchylně tak, aby byl podán věrný a poctivý obraz.

(3) Účetní jednotka je povinna použít účetní metody způsobem, který vychází z předpokladu, že bude nepřetržitě pokračovat ve své činnosti a že u ní nenastává žádná skutečnost, která by ji omezovala nebo ji zabraňovala v této činnosti pokračovat i v dohledné budoucnosti. V případě, že účetní jednotka má informaci o tom, že u ní taková skutečnost nastává, je povinna použít účetní metody způsobem tomu odpovídajícím, přičemž informaci o použitém způsobu jsou povinny uvést v příloze v účetní závěrce.

(4) Uspořádání a označování položek rozvahy a výkazu zisku a ztráty a jejich obsahové vymezení a způsoby oceňování použité v jednom účetním období nesmí účetní jednotky změnit v následujícím účetním období. Účetní jednotky mohou uvedené uspořádání a označování a obsahové vymezení a způsoby oceňování změnit zcela nebo zčásti mezi jednotlivými účetními obdobími jen z důvodů změny předmětu podnikání nebo jiné činnosti anebo z důvodů zpřesnění věrného zobrazení nebo zkvalitnění vypovídací schopnosti účetní závěrky, přičemž informaci o každé takové změně s jejím řádným zdůvodněním jsou povinny uvést v příloze v účetní závěrce.

(5) Účetní jednotky jsou povinny v příloze účetní závěrky [§ 18 odst. 1 písm. c)] vždy uvést informaci o použitých účetních metodách, popřípadě o odchylkách od těchto metod podle odstavce 2 s jejich řádným zdůvodněním a s uvedením jejich vlivu na majetek a závazky, finanční situaci a výsledek hospodaření účetní jednotky. Vybrané účetní jednotky uvádějí v příloze účetní závěrky též informace o stavu účtů v knize podrozvahových účtů.

(6) Účetní jednotky jsou povinny účtovat o aktivech a pasivech, jakož i o finančních prostředcích státního rozpočtu a finančních prostředcích rozpočtů územních samosprávných celků, nákladech a výnosech v účetních knihách a zobrazovat je v účetní závěrce samostatně bez jejich vzájemného zúčtování. Účetní jednotky mohou provádět vzájemné zúčtování jen v případech upravených účetními metodami a jsou-li zúčtovávané částky, ve výši ocenění neupraveném o položky podle § 26 odst. 3, v příloze v účetní závěrce.

K § 7

1. Ustanovení zvýrazňuje základní zásady kladené na účetní závěrku. Do popředí je předsunuta povinnost vést účetnictví účetní jednotkou tak, aby účetní závěrka sestavená na jeho základě podávala věrný a poctivý obraz předmětu účetnictví (stav a pohyb majetku a jiných aktiv, závazků a jiných pasiv, nákladů, výnosů a výsledku hospodaření).

K odst. 1

2. Pro uživatele účetní závěrky je rozhodující, zda mu tento účetní záznam umožňuje se kvalifikovaně rozhodnout. Proto uvedené ustanovení požaduje, aby byla účetní závěrka sestavena srozumitelně, podávala věrný obraz předmětu účetnictví a finanční situace účetní jednotky.

K odst. 2

3. Věrné je zobrazení, jestliže obsah položek účetní závěrky odpovídá skutečnému stavu, který je přitom zobrazen v souladu s účetními metodami, jejichž použití je účetní jednotce uloženo zák. o účetnictví.

4. Poctivé je zobrazení, jestliže jsou použity účetní metody způsobem, který vede k dosažení věrného zobrazení.

5. Zák. o účetnictví tedy dává přednost zachycení pomocí metod uvedených v zák. o účetnictví před skutečností, neboť dále umožňuje výjimku pro reálné zachycení skutečností od použití účetních metod, které však jsou vymezeny až v prováděcích právních předpisech. Znamená to, že účetní jednotka se může odchýlit od podrobnějšího rozvedení účetních metod v prováděcích předpisech, ne však od základního ustanovení týkajícího se účetních metod, které je uvedeno v zákoně. Postupuje-li účetní jednotka odchylně, musí v takovém případě vždy uvést tuto skutečnost v příloze v účetní závěrce [§ 39 odst. 1 písm. b) vyhlášky 500].

K odst. 3

6. Mezi všeobecně uznávané účetní zásady patří předpoklad nepřetržitého pokračování činnosti účetní jednotky (going koncern). Tomu také musí odpovídat účetní metody. Jestliže tento předpoklad je nejistý, je účetní jednotka povinna použít účetní metody, které situaci odpovídají, a uvést tyto skutečnosti v příloze v účetní závěrce (jedná se např. o tvorbu rezerv a úpravu oceňování aktiv).

K odst. 4

7. Další všeobecně uznávanou účetní zásadou je stálost metod. Účetní jednotka nesmí změnit v souladu s ustanovením:

– uspořádání a označování položek rozvahy a výkazu zisku a ztráty a jejich obsahové vymezení,

– způsoby oceňování použité v jednom účetním období.

K odst. 5

8. Účetní jednotka zveřejňuje v příloze v účetní závěrce použité účetní metody. Jejich případná změna je přípustná mezi jednotlivými účetními obdobími jen z důvodů změny předmětu podnikání nebo jiné činnosti nebo z důvodů zpřesnění věrného zobrazení nebo zkvalitnění vypovídací schopnosti účetní závěrky – informaci o takovéto změně jsou povinny účetní jednotky s řádným zdůvodněním uvést v příloze v účetní závěrce. Zákaz změnit metody tedy není absolutní, zákon však vyžaduje, aby se na případnou odůvodněnou změnu účetních metod či uspořádání a označování položek účetní závěrky účetní jednotka řádně připravila a vyčíslila dopady se změnou související.

K odst. 6

9. Zák. o účetnictví také akceptuje všeobecnou účetní zásadu zákaz kompenzace – týká se jak účtování (zachycování aktiv a pasiv, finančních prostředků státního rozpočtu a finančních prostředků rozpočtů územních samosprávných celků, nákladů a výnosů v účetních knihách), tak vykazování v účetní závěrce. Tento zákaz není absolutní, účetními metodami lze upravit vzájemné zúčtování. Vždy musí být akceptováno, že vzájemné zúčtované položky musí být uvedené jednotlivě, a to ve výši neupravené o opravné položky, musí být uvedené v příloze v účetní závěrce.

10. Pro podnikatele je výjimka ze zákazu kompenzace v § 58 vyhlášky 500. Vyhláška vymezuje, kdy porušením vzájemného zúčtování nejsou skutečnosti provedené:

– v účetnictví a v účetní závěrce, dále

– v účetní závěrce a

– za vzájemné zúčtování se nepovažuje účtování o započtení pohledávek ve smyslu obč. zák. prostřednictvím rozvahových účtů pohledávek a závazků.

11. Pro vybrané účetní jednotky je výjimka ze zákazu kompenzace v § 68 vyhl. č. 410/2009 Sb. Vyhláška vymezuje, kdy porušením vzájemného zúčtování nejsou skutečnosti provedené:

– v účetnictví a účetní závěrce, dále

– za vzájemné zúčtování se nepovažuje prostřednictvím rozvahových účtů zaúčtovaný vzájemný zápočet pohledávek a dluhů podle obč. zák.

Související ustanovení:

§ 2 – předmět účetnictví

Související předpisy:

vyhláška 500, – vyhl. č. 410/2009 Sb.

§ 8

(1) Účetní jednotky jsou povinny vést účetnictví správné, úplné, průkazné, srozumitelné, přehledné a způsobem zaručujícím trvalost účetních záznamů.

(2) Účetnictví účetní jednotky je správné, jestliže účetní jednotka vede účetnictví tak, že to neodporuje tomuto zákonu a ostatním právním předpisům ani neobchází jejich účel.

(3) Účetnictví účetní jednotky je úplné, jestliže účetní jednotka zaúčtovala v účetním období v účetních knihách všechny účetní případy, které v něm měla zaúčtovat podle § 3, a nejpozději do konce tohoto období za jemu bezprostředně předcházející účetní období sestavila účetní závěrku, popřípadě i konsolidovanou účetní závěrku, vyhotovila výroční zprávu, popřípadě i konsolidovanou výroční zprávu, zveřejnila informace podle § 21a a má o těchto skutečnostech veškeré účetní záznamy, a to přehledně uspořádané.

(4) Účetnictví účetní jednotky je průkazné, jestliže všechny účetní záznamy tohoto účetnictví jsou průkazné (§ 33a) a účetní jednotka provedla inventarizaci.

(5) Účetnictví účetní jednotky je srozumitelné, jestliže umožňuje jednotlivě i v souvislostech spolehlivě a jednoznačně určit

a) obsah účetních případů alespoň s použitím účetních metod uvedených v § 4 odst. 8,

b) obsah účetních záznamů s použitím nástrojů uvedených v § 4 odst. 10,

c) vazbu mezi účetním záznamem vzniklým seskupením a dílčími účetními záznamy v případech uvedených v § 33 odst. 5.

(6) Účetnictví účetní jednotky je vedeno způsobem zaručujícím trvalost účetních záznamů, jestliže účetní jednotka je schopna splnit povinnosti spojené s jejich úschovou a zpracováním podle § 31, 32 a § 33 odst. 3 a 7 po celou dobu, po niž jsou jí tímto zákonem uloženy.

K § 8

1. Ustanovení § 8 zák. o účetnictví klade na účetní jednotku požadavky, které by měly zabezpečit kvalitu vedení účetnictví.

K odst. 1

2. Zák. o účetnictví požaduje, aby účetnictví bylo vedeno správně, úplně, průkazně, srozumitelně, přehledně a způsobem zaručujícím trvalost účetních záznamů.

K odst. 2

3. Pod pojmem správnost je míněn způsob vedení účetnictví, které neodporuje zák. o účetnictví ani ostatním právním předpisům ani neobchází jejich účel. Toto ustanovení je založeno na předpokladu souladu všech právních předpisů. Navíc nepodporuje přednost obsahu před formou.

K odst. 3

4. Úplnost vedení účetnictví je vymezena výčtem činností probíhajících v účetnictví. V účetních knihách jsou za účetní období zaúčtovány veškeré skutečnosti, které jsou předmětem účetnictví, a to do období, s nímž tyto skutečnosti časově a věcně souvisejí (nelze-li tuto skutečnost dodržet, mohou účetní jednotky účtovat i v účetním období, v němž zjistily uvedené skutečnosti). Nejpozději do konce následujícího období za jemu bezprostředně předcházející účetní období sestavila účetní jednotka účetní závěrku, popř. i konsolidovanou účetní závěrku, vyhotovila výroční zprávu, byla-li k ní povinna, popř. i konsolidovanou výroční zprávu, zveřejnila tyto informace průkazným předáním do veřejného rejstříku a má o těchto skutečnostech veškeré účetní záznamy, a to přehledně uspořádané. Znamená to, že účetní jednotka plní i povinnosti související s úschovou a archivací účetních záznamů.

K odst. 4

5. Průkazné je účetnictví účetní jednotky, pokud jsou průkazné ve smyslu § 33a zák. o účetnictví všechny její účetní záznamy a zároveň pokud účetní jednotka provedla inventarizaci ve smyslu § 29 a 30 zák. o účetnictví. V této souvislosti je zřejmé, že průkazné jsou pouze:

– Účetní záznamy, jejichž obsah je prokázán přímo porovnáním se skutečnostmi, které tyto záznamy prokazují.

– Účetní záznamy, jejichž obsah je prokázán obsahem jiných průkazných účetních záznamů.

– Účetní záznamy týkající se výhradně skutečností uvnitř jedné účetní jednotky, k nimž je připojen podpisový záznam osoby k tomu oprávněné a odpovědné a zároveň uvedené ve vnitřním předpisu účetní jednotky.

6. Jestliže by tedy jediný účetní záznam nebyl průkazný, není průkazné účetnictví účetní jednotky. Účetnictví by bylo neprůkazné i tehdy, když by účetní jednotka neprovedla inventarizaci. V daném případě je poněkud polemické, kdy § 19 odst. 3 zák. o účetnictví stanoví, že v případech sestavování mezitímní účetní závěrky se inventarizace provádí jen pro účely vyjádření ocenění.

K odst. 5

7. Srozumitelnost účetnictví je dána tím, že účetnictví umožňuje určit spolehlivě a jednoznačně obsah účetních případů s použitím účetních metod podle zák. o účetnictví a obsah účetních záznamů. Přitom srozumitelné jsou takové záznamy vzniklé seskupením dílčích účetních záznamů, kdy u každého dílčího účetního záznamu jsou dodržena všechna ustanovení týkající se účetních záznamů.

K odst. 6

8. Účetnictví musí zabezpečit trvanlivost účetních záznamů tak, aby byla účetní jednotka schopna zajistit povinnosti vyplývající ze zák. o účetnictví, a to po celou dobu, kdy je to potřebné včetně termínů, po které je povinnost uschovávat účetní záznamy. Tento požadavek je velmi náročný v praxi ve vazbě na tempo změn technologií záznamů a přenosů informací. Docílit, aby účetní záznamy všeho druhu byly trvanlivé, je velmi náročný, ale zásadní úkol. Již prvotní doklady, na základě kterých se vyhotovují účetní zápisy, bývají mnohdy vytvořeny technikou, která neumožňuje delší archivaci. Jestliže účetní jednotka vystaví např. výdajový pokladní doklad na základě účtenky vydané v obchodě pokladnou, většinou je účetním dokladem výdajový pokladní doklad (pokud obsahuje všechny informace požadované v § 11 zák. o účetnictví). Přesto je prvotní doklad od obchodníka významný, neboť na základě něho se účetní doklad (výdajový pokladní doklad) vyhotovuje. Proto je vhodné zajistit trvalost i tohoto prvotního dokladu, byť sám o sobě účetním dokladem není, ale slouží jako podklad k němu. Za vhodné lze považovat vytvoření jeho kopie na takovém zařízení, které trvalost zajistí. Stejným způsobem lze přistupovat k účetním dokladům, k jejichž vzniku se využívá termotechnika tisku. Velmi náročné je ve vazbě na trvalost zajistit možnost kdykoliv po dobu archivace přístup k informacím na jakémkoliv technickém médiu (diskety, CD, CDR, flash disky), vyhotoveném různým programovým vybavením (MS-DOS, Windows, Android). Znamená to tedy uschovávat nejen účetní záznamy po povinnou dobu stanovenou zákonem, ale také technická zařízení a programové vybavení, nebo provádět pravidelně transformaci do vyšších programů a technologií.

Související ustanovení:

§ 3 – akruální princip, § 12 – účetní zápisy, § 13 – účetní knihy, § 18 – účetní závěrka, § 21 – výroční zpráva, § 21a – zveřejňování, § 29 a 30 – inventarizace, § 31 a 32 – úschova účetních dokladů, § 33 – dílčí účetní záznamy, § 33a – průkaznost účetních záznamů

Související předpisy:

zák. o archivnictví, – zák. o veřejných rejstřících

ČÁST DRUHÁ

ROZSAH VEDENÍ ÚČETNICTVÍ, ÚČETNÍ DOKLADY, ÚČETNÍ ZÁPISY A ÚČETNÍ KNIHY

§ 9

Rozsah vedení účetnictví

(1) Nestanoví-li tento zákon nebo zvláštní právní předpis jinak, účetní jednotky jsou povinny vést účetnictví v plném rozsahu.

(2) Účetní jednotky uvedené v § 19a a 23a při vedení účetnictví v plném rozsahu použijí metody podle těchto ustanovení.

(3) Vést účetnictví ve zjednodušeném rozsahu, pokud dále není stanoveno jinak, může účetní jednotka, pokud

a) tak u příspěvkové organizace rozhodne její zřizovatel, nebo

b) je malou účetní jednotkou nebo mikro účetní jednotkou a nemá povinnost mít účetní závěrku ověřenou auditorem.

(4) Z účetních jednotek podle odstavce 3 písm. b), které jsou účetními jednotkami podle § 1 odst. 2 písm. a) a b), může vést účetnictví ve zjednodušeném rozsahu ta účetní jednotka, která je

a) spolkem, pobočným spolkem,

b) odborovou organizací, pobočnou odborovou organizací, mezinárodní odborovou organizací a pobočnou mezinárodní odborovou organizací,

c) organizací zaměstnavatelů, pobočnou organizací zaměstnavatelů, mezinárodní organizací zaměstnavatelů a pobočnou mezinárodní organizací zaměstnavatelů,

d) církví a náboženskou společností nebo církevní institucí, která je právnickou osobou evidovanou podle zákona upravujícího postavení církví a náboženských společností,

e) honebním společenstvem,

f) obecně prospěšnou společností,

g) nadačním fondem,

h) ústavem,

i) společenstvím vlastníků jednotek, nebo

j) bytovým a sociálním družstvem.

(5) Povinnost vést účetnictví v plném rozsahu má účetní jednotka vždy, přestane-li splňovat podmínky stanovené v odstavci 3 nebo 4 pro vedení účetnictví ve zjednodušeném rozsahu; na vedení účetnictví ve zjednodušeném rozsahu může účetní jednotka přejít v případě, že splňuje podmínky stanovené v odstavci 3 nebo 4 pro vedení účetnictví ve zjednodušeném rozsahu. Změny rozsahu vedení účetnictví lze uskutečnit jen k prvnímu dni účetního období následujícího po účetním období, ve kterém účetní jednotka zjistila uvedené skutečnosti.

K § 9

1. Účetnictvím míní zák. o účetnictví podvojné účetnictví, které lze vést v plném nebo zjednodušeném rozsahu. Uvedený paragraf vymezuje, jaké účetnictví jsou účetní jednotky příslušné vést.

K odst. 1

2. Až na dále uvedené výjimky účetní jednotky vedou účetnictví v plném rozsahu. Plný rozsah vedení účetnictví znamená, že účetní jednotka uplatňuje účetní principy, na kterých je postaven zák. o účetnictví, používá zákonem vymezené účetní metody bez výjimek, provádí účetní zápisy do účetních knih stanovených v § 13 zák. o účetnictví.

K odst. 2

3. Účetní jednotky, které účtují a sestavují účetní závěrku podle mezinárodních účetních standardů a sestavují konsolidovanou účetní závěrku podle mezinárodních účetních standardů, jsou povinny vést účetnictví v plném rozsahu, přičemž použijí metody podle § 19a a § 23a zák. o účetnictví.

K odst. 2 a 3

4. Zjednodušený rozsah účetnictví znamená možnost sestavit účtový rozvrh pouze pro účtové skupiny, přičemž není nutné používat analytické účty a podrozvahové účty, tudíž knihy analytických účtů a knihy podrozvahových účtů. Dále může účetní jednotka spojit účtování v deníku a účtování v hlavní knize, nemusí vytvářet účetní opravné položky a účetní rezervy a používat oceňování reálnou hodnotou.

5. Zjednodušený rozsah účetnictví vedou:

a) Ty příspěvkové organizace, o nichž tak rozhodne zřizovatel.

b) Neauditované malé nebo mikro účetní jednotky (se sídlem v ČR nebo zahraniční), které jsou:

– Spolkem, pobočným spolkem ve smyslu § 214 a násl. obč. zák.

– Odborovou organizací, pobočnou odborovou organizací, mezinárodní odborovou organizací a pobočnou mezinárodní odborovou organizací ve smyslu § 3025 a násl. obč. zák.

– Organizací zaměstnavatelů, pobočnou organizací zaměstnavatelů, mezinárodní organizací zaměstnavatelů a pobočnou mezinárodní organizací zaměstnavatelů ve smyslu § 3046 obč. zák.

– Církví a náboženskou společností nebo církevní institucí ve smyslu zákona č. 3/2002 Sb., o církvích a náboženských společnostech.

– Honitební společností ve smyslu zákona č. 449/2001 Sb., o myslivosti (§ 19 a násl.).

– Obecně prospěšnou společností ve smyslu zákona č. 248/1995 Sb., o obecně prospěšných společnostech, nebo podle obč. zák. (§ 3050).

– Nadačním fondem ve smyslu obč. zák. (§ 306 a násl.).

– Ústavem ve smyslu § 402 a násl. obč. zák.

– Společenstvím vlastníků jednotek podle obč. zák. (§ 1158, 1166 a násl.).

– Bytovým a sociálním družstvem podle z. o. k., viz § 758 a násl.

K odst. 5

6. Jakmile účetní jednotka přestane splňovat podmínky pro vedení zjednodušeného účetnictví, musí přejít od prvního dne následujícího účetního období na účetnictví v plném rozsahu.

Související ustanovení:

§ 13 – účetní knihy, § 13a – zjednodušený rozsah účetnictví, § 19a – použití IAS/IFRS, § 23a – použití IAS/IFRS v konsolidaci

Související předpisy:

obč. zák., – z. o. k., – zákon č. 83/1990 Sb., o sdružování občanů, – zákon č. 3/2002 Sb., o církvích a náboženských společnostech, – zákon č. 248/1995 Sb., o obecně prospěšných společnostech, – zákon č. 449/2001 Sb., o myslivosti

§ 10

zrušen

§ 11

Účetní doklady

(1) Účetní doklady jsou průkazné účetní záznamy, které musí obsahovat

a) označení účetního dokladu,

b) obsah účetního případu a jeho účastníky,

c) peněžní částku nebo informaci o ceně za měrnou jednotku a vyjádření množství,

d) okamžik vyhotovení účetního dokladu,

e) okamžik uskutečnění účetního případu, není-li shodný s okamžikem podle písmene d),

f) podpisový záznam podle § 33a odst. 4 osoby odpovědné za účetní případ a podpisový záznam osoby odpovědné za jeho zaúčtování.

Skutečnosti podle písmen a) až f), které se týkají jednoho účetního dokladu, mohou být obsaženy na více účetních záznamech. Skutečnosti podle písmen b) a c) se mohou týkat více účetních případů. Podpisový záznam podle písmene f) může být společný pro více účetních dokladů. V těchto případech musí účetní záznam i účetní doklad obsahovat identifikátor, kterým lze nezaměnitelně určit vzájemnou vazbu mezi účetním záznamem a účetním dokladem, včetně souvisejících skutečností.

(2) Účetní jednotky jsou povinny vyhotovovat účetní doklady bez zbytečného odkladu po zjištění skutečností, které se jimi zachycují, a to tak, aby bylo možno určit obsah každého jednotlivého účetního případu způsobem podle § 8 odst. 5.

K § 11

1. Účetní doklad je označen jako průkazný účetní záznam, který musí obsahovat zákonem stanovené náležitosti. Účetní záznam, který nesplňuje průkaznost, není ve smyslu zák. o účetnictví účetním dokladem. Podstatou účetního dokladu je jednoznačná identifikace účetního případu.

K odst. 1

2. Účetní doklad musí obsahovat skutečnosti, které se zároveň účetním dokladem prokazují. Z toho vyplývá, že v konečné podobě „účetní doklad“ může být složen z několika dokumentů, příp. dílčích záznamů, na nichž jsou obsaženy skutečnosti, které zákon obligatorně předepisuje.

3. Účetní doklad musí obsahovat:

a) Označení účetního dokladu – účelem označení je rychlá orientace v podstatě účetního případu, který účetní záznam dokládá; v současnosti lze v právních normách České republiky najít jen okrajově vymezení některých dokumentů, které byly dříve právními normami formalizovány (viz např. vyhláška č. 118/1972 Sb., o pokladních operacích v socialistických organizacích, nařízení vlády ČSSR č. 136/1989 Sb., o informační soustavě organizací); např. se lze setkat v obč. zák. v § 1963 s fakturou jako s výzvou dlužníkovi k zaplacení.

b) Obsah účetního dokladu a jeho účastníky – blíže zákon tyto dvě podstatné náležitosti nespecifikuje, dovozovat lze potřebu jednoznačnosti ve vymezení účetního případu i ve vymezení účastníků účetního případu; vymezení obsahu účetního případu bude závislé na jeho podstatě – jednoduše půjde na účetní doklady uvést např. nákup služby, složitější bude specifikace obsahu takového účetního případu, jakým je nájem závodu, znamená to prokázat u složitějších účetních případů např. na základě souboru dokumentace včetně smluv, co je obsahem účetního případu. Účastníky účetního případu lze jednoznačně identifikovat různými způsoby; pro potřeby účetnictví by mohlo být dostačující např. název firmy a její identifikační číslo, avšak v takovém případě by vznikl rozdíl mezi účetním dokladem a daňovým dokladem pro potřeby daně z přidané hodnoty (náležitosti daňového dokladu upravuje § 29 zák. o DPH). U vnitřních účetních dokladů nesmí účetní jednotka pominout vymezit vnitropodnikové útvary, mezi kterými účetní případ nastal, např. při poskytnutí vnitropodnikové dopravy v případě nákupu zboží.

c) Peněžní částku nebo informaci o ceně za měrnou jednotku a vyjádření množství – ve vazbě na § 6 odst. 12 je zřejmé, že v případě vyjádření peněžní částky musí být jednoznačná také měna, v níž jsou peněžní jednotky uvedeny.

d) Okamžik vyhotovení účetního dokladu – účetní jednotka je povinna účetní doklady vyhotovovat bez zbytečného odkladu po zjištění skutečností, které se jimi zachycují (§ 11 zák. o účetnictví); přitom okamžik se v účetním záznamu zaznamenává s takovou přesností, aby nejistota v určení času neměla za následek nejistotu v určení obsahu účetních případů (§ 35 odst. 4 zák. o účetnictví). Zák. o účetnictví nelimituje vystavení účetního dokladu počtem dnů či hodin, jedná-li se zároveň o daňový doklad z pohledu zák. o DPH, je nezbytné dodržovat lhůty vystavení dokladů požadované tímto zákonem.

e) Okamžik uskutečnění účetního případu, není-li shodný s okamžikem vyhotovení účetního dokladu.

f) Podpisový záznam (jímž se rozumí v souladu s § 33 odst. 4 zák. o účetnictví účetní záznam, jehož obsahem je vlastnoruční podpis nebo uznávaný elektronický podpis, anebo obdobný průkazný účetní záznam v technické formě, který zaručuje průkaznost a jednoznačnou původnost – na obě technické formy se pohlíží stejně a obě mohou být použity v případech, kdy je vyžadován vlastnoruční podpis) osoby odpovědné za účetní případ a podpisový záznam osoby odpovědné za jeho zaúčtování; osoba odpovědná za účetní případ stvrzuje obsah účetního případu, tj. zachycení skutečností, které jsou předmětem účetnictví. Osoba odpovědná za zaúčtování účetního případu nemusí být zároveň odpovědná za účetní případ, pak svým podpisem stvrzuje pouze provedení účetního zápisu v účetních knihách.

4. Náležitosti účetního dokladu mohou být obsaženy na více účetních záznamech. Obsah účetního případu, jeho účastníci a peněžní částka nebo informace o ceně za měrnou jednotku a vyjádření množství se mohou týkat více účetních případů. V takových případech se povinně používá identifikátor. Ten nezaměnitelně určí vzájemné vazby mezi účetním záznamem a účetním dokladem.

K odst. 2

5. Účetní jednotky jsou povinny vyhotovovat účetní doklady bez zbytečného odkladu tak, aby bylo možno určit obsah účetních případů, a to včetně příp. vazeb mezi jednotlivými účetními záznamy vzniklými seskupováním dílčích účetních záznamů. Termíny je vhodné koordinovat tak, aby účetní doklady zároveň vyhovovaly zák. o DPH a zák. o daních z příjmů.

Související ustanovení:

§ 6 – česká měna, § 33 – podpisový záznam, § 33a – průkaznost účetních záznamů, § 34 – přenos účetních záznamů, § 35 – opravy účetních záznamů

Související předpisy:

obč. zák., – zák. o daních z příjmů, – zák. o DPH, – vyhláška č. 118/1972 Sb., o pokladních operacích v socialistických organizacích, – nařízení vlády ČSSR č. 136/1989 Sb., o informační soustavě organizací

§ 12

Účetní zápisy

(1) Účetní zápisy jsou účetní záznamy, jejichž obsah je určen ustanoveními tohoto zákona, která se týkají účetních knih.

(2) Účetní jednotky jsou povinny provádět účetní zápisy průběžně v účetním období po vyhotovení účetního dokladu takovým způsobem, který neohrozí splnění požadavků rovněž jiných právních předpisů. K účetnímu zápisu musí být připojen podpisový záznam osoby odpovědné za jeho provedení, není-li shodný s podpisovým záznamem osoby odpovědné za zaúčtování účetního případu.

(3) Účetní zápisy nesmějí účetní jednotky provádět mimo účetní knihy.

K § 12

1. Informace obsažené na účetních dokladech se do účetních knih přenášejí pomocí účetních zápisů.

K odst. 1

2. Účetní zápisy jsou podvojné účetní záznamy (§ 3 odst. 1 zák. o účetnictví, bod 2.3.3. ČÚS č. 001 „Na podrozvahových účtech se účtuje souvztažně s evidenčním účtem“), jejichž obsah stanoví zák. o účetnictví, a jsou prováděny v souvislosti se zaznamenáváním skutečností do účetních knih.

K odst. 2

3. Po vyhotovení účetního dokladu se provádějí účetní zápisy průběžně způsobem, který neohrozí požadavky jiných právních předpisů, zejména zák. o daních z příjmů a zák. o DPH. Zák. o daních z příjmů požaduje zápisy nákladů a výnosů do účetního období, s nímž věcně a časově souvisejí, stejně jako vyplývá z akruálního principu v účetnictví. Zák. o DPH má zdaňovací období kalendářní měsíc (§ 99 zák. o DPH). Zák. o účetnictví v § 13 odst. 2 písm. b) požaduje vyhotovení souhrnných obratů strany Má dáti a Dal účtů v hlavní knize alespoň za kalendářní měsíc, u vybraných účetních jednotek denně.

4. K účetnímu zápisu musí být připojen podpisový záznam osoby odpovědné za jeho provedení, není-li shodný s podpisovým záznamem osoby odpovědné za zaúčtování účetního případu. Osoba odpovědná za zaúčtování účetního případu připojuje svůj podpisový záznam na účetní doklad. Nemělo by tedy dojít prakticky k tomu, že osobou, která je odpovědná za účetní zápis, je jiná osoba, než odpovědná osoba za zaúčtování.

5. Účetní zápisy se provádějí zásadně do účetních knih (§ 13 zák. o účetnictví). Z toho plyne, že účetní zápisy se provádějí ze dvou pohledů:

a) Chronologického (časového) do deníku [§ 13 odst. a) zák. o účetnictví].

b) Systematického (věcného):

– z pohledu syntetických účtů – do hlavní knihy [§ 13 odst. b) zák. o účetnictví];

– z pohledu analytických účtů – do analytických knih [§ 13 odst. c) zák. o účetnictví].

c) Ostatní – do knih podrozvahových účtů.

K odst. 3

6. Účetní zápisy se provádějí výhradně do účetních knih. Vykázání údaje v účetním výkazu nebo ve výroční zprávě nelze tedy označit za účetní zápis.

Související ustanovení:

§ 3 – podvojné účetní zápisy, § 13 – účetní knihy

Související předpisy:

zák. o DPH, – zák. o daních z příjmů

§ 13

Účetní knihy

(1) Účetní jednotky účtují, pokud tento zákon nestanoví jinak:

a) v deníku (denících), v němž účetní zápisy uspořádají z hlediska časového (chronologicky) a jímž prokazují zaúčtování všech účetních případů v účetním období,

b) v hlavní knize, v níž účetní zápisy uspořádají z hlediska věcného (systematicky),

c) v knihách analytických účtů, v nichž podrobně rozvádějí účetní zápisy hlavní knihy,

d) v knihách podrozvahových účtů, ve kterých se uvádějí účetní zápisy, které se neprovádějí v účetních knihách podle písmen a) a b).

(2) Hlavní kniha zahrnuje syntetické účty podle účtového rozvrhu, které obsahují minimálně tyto informace:

a) zůstatky účtů ke dni, k němuž se otevírá hlavní kniha,

b) souhrnné obraty strany Má dáti a Dal účtů, alespoň za kalendářní měsíc; vybrané účetní jednotky uvádějí souhrnné obraty denně, nenaplní-li tuto povinnost vybraná účetní jednotka v jiné účetní knize,

c) zůstatky účtů ke dni, ke kterému se sestavuje účetní závěrka.

(3) Účetní jednotky nesmějí zřizovat účty mimo účtový rozvrh a účetní knihy.

K § 13

1. Ve smyslu zák. o účetnictví jsou účetní knihy účetními záznamy, a ty musí splňovat podmínku průkaznosti (§ 33a zák. o účetnictví), přenosu (§ 34 zák. o účetnictví), oprav (§ 35 zák. o účetnictví) i úschovy (§ 31 a 32 zák. o účetnictví). Zák. o účetnictví umožňuje provádět účetní zápisy na základě účetních dokladů výhradně do účetních knih.

K odst. 1

2. Účetní zápisy se provádějí:

a) V deníku, příp. větším počtu deníků, kdy se účetní zápisy provádějí z hlediska časového. Účelem deníku je nejen chronologické uspořádání účetních zápisů, ale také prokázání skutečnosti, že byly zaúčtovány všechny účetní případy do daného účetního období.

b) V hlavní knize, kde se účetní zápisy uspořádávají z hlediska věcného (systematického) podle syntetických účtů řazených za sebou podle platného účtového rozvrhu (§ 14 zák. o účetnictví) účetní jednotky.

c) V knihách analytických účtů, kde systematické třídění dostává podrobnější členění než je v hlavní knize; vazby mezi hlavní knihou a knihami analytických účtů plynou z ustanovení § 16 zák. o účetnictví, kdy peněžní částky v knihách analytických účtů musí odpovídat příslušným souhrnným peněžním částkám obratů nebo zůstatků syntetických účtů, k nimž se tyto účty vedou; v knihách analytických účtů zák. o účetnictví požaduje vyjádření v peněžních jednotkách s tím, že nelze použít jen měrných jednotek a vyjádření množství. Pokud by tomu takto bylo, nebyla by průkazná vazba mezi peněžními částkami v knihách analytických účtů a v hlavní knize.

d) V knihách podrozvahových účtů, ve kterých se uvádějí účetní zápisy, které se neprovádějí v hlavní knize, resp. v knihách analytických účtů; v případě skutečností, které jsou předmětem účetnictví, avšak nejsou splněny všechny podmínky pro provedení účetního zápisu v hlavní knize, účetní jednotka uvádí tyto skutečnosti právě v knihách podrozvahových účtů. Problémem může být např. ocenění podmíněných aktiv a podmíněných pasiv. Ve smyslu § 72 vyhl. č. 410/2009 Sb. se krátkodobé podmíněné pohledávky a ostatní krátkodobá podmíněná aktiva oceňují v předpokládané výši pohledávek a aktiv, které mohou vzniknout za stanovených podmínek, dlouhodobé podmíněné pohledávky a ostatní dlouhodobá podmíněná aktiva se oceňují v předpokládané výši pohledávek a aktiv, které mohou vzniknout – výše ocenění se stanoví v úhrnu za 3 následující účetní období. Obdobně se postupuje u krátkodobých podmíněných závazků a ostatních krátkodobých podmíněných pasiv a dlouhodobých podmíněných závazků a ostatních podmíněných pasiv.

K odst. 2

3. Hlavní kniha obsahuje účty uvedené v účtovém rozvrhu (§ 14 zák. o účetnictví), které obsahují nejméně:

– Počáteční zůstatky ke dni, ke kterému se otevírá hlavní kniha; otevírání účtů na počátku účetního období řeší ČÚS č. 002, bod 2.1.

– Souhrnné obraty strany Má dáti a Dal účtů – souhrnný obrat strany účtu představuje součet přírůstků nebo úbytků na příslušné straně účtu bez zahrnutí počátečních a konečných zůstatků; souhrnné obraty jsou vyžadovány minimálně za kalendářní měsíc, u vybraných účetních jednotek denně (nesplňuje-li tento požadavek jiná účetní kniha).

– Konečné zůstatky k rozvahovému dni (okamžik, ke kterému se sestavuje rozvaha v rámci účetní závěrky); uzavírání účtů na konci účetního období řeší ČÚS č. 002, bod 2.2.

K odst. 3

4. K prvnímu dni účetního období musí mít účetní jednotka stanoven na základě závazné směrné účtové osnovy účtový rozvrh, který obsahuje všechny účty potřebné k sestavení účetní závěrky (§ 14 zák. o účetnictví). Pokud v průběhu roku vznikne skutečnost, která si vyžádá vytvoření nového účtu, musí být doplněn do účtového rozvrhu a do příslušné účetní knihy.

Související ustanovení:

§ 14 – účtový rozvrh, směrná účtová osnova, § 16 – ostatní ustanovení o účetních knihách, § 31 a 32 – úschova účetních záznamů, § 33a – průkaznost účetních záznamů, § 34 – přenos průkazných účetních záznamů, § 35 – opravy účetních záznamů

Související předpisy:

vyhl. č. 410/2009 Sb., – ČÚS č. 002 – Otevírání a uzavírání účetních knih

§ 13a

Zjednodušený rozsah účetnictví

(1) Účetní jednotky, které vedou účetnictví ve zjednodušeném rozsahu,

a) sestavují účtový rozvrh, v němž mohou uvést pouze účtové skupiny, nevyžaduje-li zvláštní právní předpis členění podrobnější,

b) mohou spojit účtování v deníku s účtováním v hlavní knize,

c) nepoužijí ustanovení § 25 odst. 3, s výjimkou odpisů,

d) nepoužijí ustanovení § 26 odst. 3 týkající se rezerv a opravných položek, s výjimkou rezerv a opravných položek podle zvláštních právních předpisů,

e) nepoužijí ustanovení § 27,

f) sestavují účetní závěrku v rozsahu stanoveném pro jednotlivé skupiny účetních jednotek (§ 4 odst. 8) prováděcím právním předpisem.

(2) Účetní jednotky, které vedou účetnictví ve zjednodušeném rozsahu podle odstavce 1, nemusí použít ustanovení § 13 odst. 1 písm. c) a d).

(3) Uplatnění postupu podle odstavců 1 a 2 není porušením ustanovení § 3 odst. 1 a § 7 odst. 1 a 2.

K § 13a

1. Zák. o účetnictví reguluje:

a) (Podvojné) účetnictví (vedení účetnictví), založené na akruálním principu [zahrnování nákladů a výnosů do účetního období, s nímž věcně a časově souvisí, bez ohledu na zaplacení (výdej) či přijetí (příjem) peněžních prostředků]. To lze vést:

– v plném rozsahu (§ 9 odst. 1 zák. o účetnictví);

– ve zjednodušeném rozsahu (§ 9 odst. 3, 4, 5 a 6 zák. o účetnictví).

b) Jednoduché účetnictví (§ 13b zák. o účetnictví).

2. Ustanovení § 13a definuje rozsah zjednodušení podvojného účetnictví.

K odst. 1

3. Účetní jednotka, která vede účetnictví ve zjednodušeném rozsahu, může používat pouze skupinové účty, které uvede v účtovém rozvrhu (§ 14 zák. o účetnictví), a to tehdy, nepožaduje-li zvláštní právní předpis podrobnější členění účtů (jako např. rozpočtová pravidla).

4. Účetní jednotka může spojit chronologické účtování v deníku se systematickým účtováním v hlavní knize.

5. Zák. o účetnictví na účetní jednotky vedoucí zjednodušené účetnictví neuplatňuje zásadu opatrnosti (§ 26 odst. 3 zák. o účetnictví).

6. Účetní jednotky nevytvářejí účetní rezervy a účetní opravné položky; daňové rezervy a daňové opravné položky ve smyslu zák. o rezervách tvoří.

7. Účetní jednotky nepoužívají reálnou hodnotu (§ 27).

8. Účetní závěrku sestaví účetní jednotky tak, jak jim stanoví prováděcí právní předpis; je třeba respektovat § 18 odst. 4 zák. o účetnictví, podle kterého účetní jednotky sestavují účetní závěrku buď v plném, nebo ve zkráceném rozsahu. Ve zkráceném rozsahu mohou sestavit účetní závěrku účetní jednotky, které nejsou povinny mít účetní závěrku ověřenou auditorem.

K odst. 2

9. Účetní jednotky, které vedou účetnictví ve zjednodušeném rozsahu, nemusí vést knihy analytických účtů a knihy podrozvahových účtů [§ 13 odst. 1 písm. c) a d)].

K odst. 3

10. Zák. o účetnictví se snaží konstatovat, že pokud účetní jednotka nebude využívat všechny metody a postupy, které jsou povinné při plném vedení účetnictví, pak tím nebude narušen věrný a poctivý obraz předmětu účetnictví (§ 7 odst. 1 a 2 zák. o účetnictví). Tato proklamace však nic nezmění na skutečnosti, že např. nepoužití opravných položek nebo rezerv (§ 25 odst. 3 zák. o účetnictví) nebo porušení zásady opatrnosti (§ 26 odst. 3 zák. o účetnictví) či nepoužití reálných hodnot (§ 27 zák. o účetnictví) v případě, kdy to odpovídá realitě, nemůže být zobrazení věrné a poctivé.

Související ustanovení:

§ 7 – věrný a poctivý obraz skutečnosti, § 9 – plný a zjednodušený rozsah vedení účetnictví, § 13b – jednoduché účetnictví, § 14 – účtový rozvrh, směrná účtová osnova, § 18 – účetní závěrka, § 25 – opravné položky, odpisy, rezervy, § 26 – zásada opatrnosti, § 27 – reálná hodnota

Související předpisy:

zák. o rozpočtových pravidlech

§ 13b

Jednoduché účetnictví

(1) Účetní jednotky v jednoduchém účetnictví vedou účetní knihy, kterými jsou

a) peněžní deník,

b) kniha pohledávek a kniha závazků,

c) pomocné knihy o ostatních složkách majetku.

(2) Peněžní deník obsahuje alespoň informace o

a) peněžních prostředcích v hotovosti a peněžních prostředcích na účtech zejména v bankách, spořitelních a úvěrních družstvech,

b) příjmech a výdajích skutečně přijatých či zaplacených v účetním období,

c) průběžných položkách, za které se považují pohyby peněžních prostředků, které nejsou konečným příjmem nebo výdajem podle písmene b).

(3) Účetní jednotky v jednoduchém účetnictví sestavují přehled o majetku a závazcích a přehled o příjmech a výdajích (dále jen „přehled“). Přehled sestaví účetní jednotka nejpozději do 6 měsíců po skončení účetního období. Na tento přehled se použijí § 18 odst. 3, § 19 odst. 1 a 2, § 29 odst. 1 a § 31 odst. 2 písm. a) obdobně.

(4) Účetní jednotky v jednoduchém účetnictví neuplatňují hospodářský rok, a dále nepoužijí § 1b až 1e, § 14, § 18 odst. 1, 2 a 4, § 24 odst. 6 písm. b) s výjimkou způsobu oceňování peněžních prostředků, § 25 odst. 3, § 26, § 27 a § 28 odst. 6. Ostatní ustanovení tohoto zákona použijí účetní jednotky v jednoduchém účetnictví tak, aby bylo v souladu se smyslem, účelem a metodami stanovenými pro jednoduché účetnictví a aby přehledy sestavené podle odstavce 3 poskytly ucelenou informaci o příjmech, výdajích, stavu majetku a závazcích účetní jednotky.

(5) Uplatnění postupu podle odstavců 3 a 4 se nepovažuje za porušení § 7 odst. 1 a 2.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Účetní předpisy pro podnikatele. Komentář.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.