Start

PEACE IS EVERY BREATH: A Practice for Our Busy Lives

Copyright © 2011 by Unified Buddhist Church

All Rights Reserved

„Published by arrangement with HarperCollins Publishers“

Translation © Vlasta Hesounová, 2014

ISBN 978-80-242-4479-2

Při probuzení do dnešního rána se usmívám.

Před sebou mám čtyřiadvacet zbrusu nových hodin.

Slavnostně si slibuji, že naplno prožiji každý okamžik

a budu na všechny bytosti hledět soucitným pohledem.

Autorova poznámka

Když jsem byl mladý mnich a studoval jsem v Buddhistickém institutu, vždy jsem si kladl otázku, jak se dá Buddhovo učení aplikovat v každodenním životě. Byl jsem přesvědčen, že správné procvičování tohoto učení může pomoci mně, lidem v mém okolí i mé vlasti. Touha naučit se „aplikovaný buddhismus“ byla velmi reálná a silná, jenže tento termín se tenkrát ještě nepoužíval. Způsob buddhistického učení a metody, které jsme v té době studovali, se pro mladé lidi, jako jsem byl já, jen obtížně uváděly do praxe; částečně v důsledku jazyka, jakým nás je učili, a zčásti proto, že se přímo nezabývaly těmi druhy utrpení a obtíží, s nimiž se setkávají lidé v moderní společnosti.

Potřebovali jsme konkrétní praktiky, které by se zabývaly otázkami chudoby, sociální nespravedlnosti, nerovnosti a národní nezávislosti. Buddhistické učení ve středověku posloužilo mé zemi a lidem velmi dobře, ale pokud by se neobrodilo pro novou éru, nemohlo by nadále pomáhat naší společnosti k nadšení a zlepšení. Úkol pro nás, praktikující, tedy bylo buddhismus renovovat.

Když jsem se stal mladým učitelem Dharmy, snažil jsem se podávat buddhismus jazykem snadno srozumitelným pro lidi mé generace a ukazovat cvičení, která by jim napomohla méně trpět a přinášela více radosti a pokoje, aby byli spokojení a pomáhali druhým. Skutečně se mi podařilo s mými mladými studenty – mnichy vytvořit jakousi živoucí laboratoř, kde jsme vymysleli takový druh učení a cvičení, jejichž pomocí se toho dalo dosáhnout.

V raném období, v šedesátých a sedmdesátých letech dvacátého století, jsme vytvořili něco, čemu jsme říkali „angažovaný buddhismus“. Společně s dalšími mladými lidmi, mnichy i laiky, jsme založili organizaci, která usiluje o zlepšení kvality života lidí v naší zemi. Ustavili jsme Školu mladých pro sociální služby (School of Youth for Social Service – SYSS), kde se mladí mniši i laičtí pracovníci učili, jak pomáhat v oblastech zdravotnictví, vzdělávání, ekonomiky a rozvoje. Také jsme usilovali o prosazování míru a smírného řešení. Práce to byla obtížná a nebezpečná, protože jsme ji prováděli uprostřed strašlivé války. Mnoho našich učitelů a studentů přišlo o život.

V roce 1974 jsem pro členy SYSS napsal knihu Zázrak bdělosti (The Miracle of Mindfulness) jako praktickou příručku meditace. Napsal jsem ji proto, abych napomohl mírovým a sociálním pracovníkům udržovat se díky meditační praxi v takovém rozpoložení, aby byli schopni nadále vykonávat svou službu v situaci plné podezírání a násilí. Tato kniha byla vřele přijata a za více než pětatřicet let své existence byla přeložena do mnoha jazyků. V roce 1991 jsme vydali knihu Každý krok znamená pokoj (Peace is Every Step), která obsahuje řadu kratičkých kapitol o tom, jak vnášet bdělost a pokoj do nejrůznějších situací každodenního života. Kniha vzbudila snad ještě větší ohlas než Zázrak bdělosti.

Kniha Každý dech znamená pokoj, kterou nyní držíte v ruce, je pokračováním předchozích knih Zázrak bdělosti a Každý krok znamená pokoj v tom, že je také krátká, není náročná na čtení a velmi snadno se uvádí do praxe. Zaručuji vám, že mnohokrát denně dokážete navázat kontakt se skutečným pokojem a radostí, i když jste hodně zaměstnaní. Nechť je tato knížka vaším průvodcem. Přeji vám, abyste od tohoto okamžiku žili šťastněji a spokojeněji.

Úvod

Každý potřebuje v životě duchovní rozměr. Potřebujeme duchovní cvičení. Jestliže se tato cvičení provádějí pravidelně a důkladně, napomohou nám k proměně vnitřního strachu, hněvu a zoufalství a k překonání obtíží, s nimiž se každodenně setkáváme.

Ta skutečně dobrá zpráva je, že duchovní cvičení se dají provádět v kterémkoli denním okamžiku; není nutné vyhradit si určitý čas výlučně pro „Duchovní cvičení“ v uvozovkách a s velkým D. Duchovní cvičení můžeme provádět v kterémkoli okamžiku, kdy pěstujeme energii bdělosti a soustředění.

Nezáleží na tom, co právě děláte; jakmile se rozhodnete, že tuto činnost budete provádět celou svou bytostí soustředěně a bděle, v té chvíli se vaše činnost promění v duchovní cvičení. Jakmile se s plným uvědoměním nadechnete, okamžitě víte, že jste tady a teď. Už nádech, který vás ujistí o tom, že jste skutečně naživu, je duchovní cvičení. Nadechuji se a vím, že se nadechuji – a to je cvičení bdělého dýchání.

Cvičení bdělého dýchání je vlastně velmi prosté, ale má úžasný dosah. Jakmile se soustředíme na nádech, zbavujeme se minulosti, zbavujeme se budoucnosti, přestáváme myslet na své úkoly. Věnujeme se tomu dechu celou svou bytostí. Mysl se navrací k tělu a jsme skutečně zde, naživu, v současné chvíli. Jsme doma. Jenom jediným dechem, nádechem a výdechem, dosáhneme toho, že jsme opět zcela přítomní a zcela živí, a máme tedy v sobě energii bdělosti. Bdělost je ta energie, díky níž jsme plně přítomni, plně naživu, tady a teď.

Jestliže jdeme sami k sobě a všimneme si, že se těla zmocnilo nějaké napětí či bolest, uvědomí nás o tom právě bdělost. Bdělost nás přivádí zpět do kontaktu s tím, co se v současné chvíli odehrává v těle, v pocitech, v myšlení a také v našem okolí. Umožňuje nám, abychom byli přítomni zde a nyní, mysl i tělo dohromady, abychom si uvědomovali, co se děje uvnitř nás i v našem okolí. A jestliže jsme k něčemu velmi bdělí, jsme na to také soustředění.

Bdělost a soustředění jsou klíčové energie duchovního cvičení. Bděle můžeme pít čaj či připravovat si snídani, i sprchovat se můžeme bděle, a to všechno se stává duchovním cvičením, díky němuž získáváme sílu k zvládání všech těch obtíží, které se vyskytují v každodenním osobním životě i ve společnosti.

Ať jste kdekoli, pokud si uvědomujete svoje tělo a vnímáte, že v něm existuje stav uvolnění, napětí nebo bolesti (nebo všechny tyto tři stavy najednou, byť v různých jeho částech), už jen tím zažíváte jisté pochopení, jisté probuzení, jisté uvědomění – jisté osvícení. A jestliže víte, že ve vašem těle je nějaké napětí nebo bolest, patrně se budete snažit udělat něco, čím byste je zmírnili. Při nádechu a výdechu si můžete pro sebe říkat: „Když se nadechuji, uvědomuji si tělesné napětí nebo bolest; když vydechuji, umožňuji tím, aby napětí a bolest v mém těle polevily.“ Toto je cvičení tělesné bdělosti.

Takže duchovní cvičení je dostupné každému. Neříkejte: „Mám strašně moc práce, já nemám čas na nějakou meditaci.“ Ne. Jestliže přecházíte z jedné budovy do druhé, jdete z parkoviště do kanceláře, vždycky můžete kráčet bděle a radovat se z každého kroku. Každý krok, provedený bděle, vám pomůže snížit tělesné napětí, uvolní i napětí ve vašich pocitech a přinese uzdravení, radost a proměnu.

Máte toho hodně na práci a děláte to rádi. Vaše práce je zajímavá a vás těší dělat něco užitečného. Ale pokud pracujete přespříliš, staráte se o příliš mnoho věcí, unavuje vás to. Chcete se věnovat meditaci, abyste byli uvolněnější a prožívali více pokoje, štěstí a radosti. Ale na pravidelnou každodenní meditaci nemáte čas. Je to dilema – co máte dělat? Tato kniha vám přináší odpověď.

Probouzení každého rána

V okamžiku, kdy se probudíte, můžete se ihned usmát.

To je úsměv osvícení. Uvědomujete si, že začíná nový den, život vám přináší čtyřiadvacet zbrusu nových hodin, které máte prožít, a to je nejvzácnější dar. Můžete si zarecitovat následující báseň – ať už potichu, nebo nahlas:

Při probuzení do dnešního rána se usmívám.

Přede mnou leží čtyřiadvacet zbrusu nových hodin.

Slavnostně si slibuji, že naplno prožiji každý okamžik

a budu na všechny bytosti hledět soucitným pohledem.

Můžete si tyto verše odříkat ještě v posteli; mějte paže i nohy příjemně uvolněné. Při nádechu vyslovte první řádku; při výdechu druhou. S dalším nádechem odříkejte třetí verš a při výdechu čtvrtý. Potom se s úsměvem posaďte, vklouzněte do pantoflů a zamiřte do koupelny.

Pouštění vody, mytí obličeje

Ve chvíli, kdy si myjete obličej, čistíte si zuby, češete se, holíte a sprchujete, můžete prožít nemalé množství štěstí a spokojenosti, pokud víte, jak ozářit světlem uvědomování všechno, co děláte. Například když otevřete kohoutek, můžete se radovat z toho, že jste v kontaktu s vodou, která z něj vytéká, a také z pomyšlení, odkud ta voda pochází. Můžete si zarecitovat následující báseň:

Voda proudí z pramene vysoko v horách.

Voda se rodí v hlubinách země.

Jako zázrakem voda přichází k nám.

Plní mě to vděčností.

Tyto verše vám pomohou uvědomit si celou tu dlouhou pouť, kterou voda urazila od pramene až do vašeho umývadla v koupelně. To je meditace. Také si uvědomte, jaké máte štěstí, že voda pro vás tak ochotně teče, jen když pootočíte kohoutkem. Toto vědomí vám přináší štěstí. To je bdělost.

Bdělost je pozornost; je to schopnost rozpoznat, co se v každém okamžiku děje. Nyní se děje to, že otáčíte kohoutkem a voda teče pro vás. Ve Francii v Plum Village občas dochází k přerušení dodávky vody. Pokaždé, když se to stane, si připomínáme, jaká je to svízel, nemít vodu, a jaké je to štěstí, když ji máme. Štěstí si dokážeme uvědomit jedině tehdy, když se rozpomeneme na čas strázní!

Rád otáčím kohoutkem zvolna; naberu chladnou vodu do dlaní a šplíchnu si ji do očí. Ve Francii je v zimě voda opravdu studená. Cítit chladnou vodu na prstech, na očích a na tvářích je osvěžující. Buďte prosím přítomni, abyste si skutečně uvědomili ten pocit. Ať vás probudí. Radujte se z něj. Jste šťastní, protože víte, jak si cenit tohoto daru vody a jak povzbudit svou vděčnost.

Je to stejné, když napouštíte vodu do umývadla, abyste si umyli obličej. Uvědomujte si každičký okamžik; nemyslete přitom na jiné věci. V tomto okamžiku je pro vás nejdůležitější, abyste při každém pohybu pocítili radost. Nespěchejte, abyste už s tím byli hotoví a šli se věnovat něčemu jinému. Toto je meditace! Meditace spočívá v tom, když v každém okamžiku věnujete svému konání celou svou pozornost. Je to schopnost jasně rozpoznat, že každý okamžik je dar života, dar od Země i oblohy. V zenovém učení se tomu říká „radost z meditace“.

Čištění zubů

Před vámi je další úkol. Máte strávit jednu nebo dvě minuty čištěním zubů. Jak to uděláte, abyste za tu krátkou chvíli dosáhli skutečné spokojenosti? Nespěchejte. Nesnažte se čistit si zuby tak, abyste s tím byli hotovi co nejrychleji. Veškerou pozornost soustřeďte na to čištění.

Na čištění zubů máte čas. Máte kartáček, zubní pastu a zuby, které si čistíte. Mně je čtyřiaosmdesát a pokaždé, když si čistím zuby, jsem šťastný – víte, v mém věku mít všechny zuby, které si můžu čistit, je něco báječného! Takže ten úkol spočívá v tom, čistit si zuby tak, abyste během celých těch dvou minut pociťovali vyrovnanost a spokojenost. Jestliže to dokážete, úkol jste splnili; a přitom i meditujete.

Zde je básnička, kterou si můžete říkat během čištění:

Kdykoli si čistím zuby a vyplachuji ústa,

zavazuji se, že budu hovořit čestně a s láskou.

Jestliže má ústa zavoní pravdivou řečí,

v zahradě mého srdce rozkvete květ.

Ty verše nám mají pomáhat, abychom si uvědomili, co se odehrává v současném okamžiku. Nemusíme ty řádky recitovat, pokud už jsme dostatečně bdělí a soustředění; jestliže skutečně víme, jak poklidně setrvat v oné chvíli, nemusíme se jimi vůbec zabývat.

Sprchování a oblékání

I při sprchování, holení, česání a oblékání můžeme praktikovat meditaci jako při čištění zubů. Věnujeme veškerou pozornost tomu, co právě děláme. Děláme to lehce a klidně pro vlastní uspokojení; a víme, že v tom okamžiku, kdy se myjeme, holíme nebo češeme, je ta činnost tou nejdůležitější věcí, kterou v životě děláme. Neuchylujte se k obvyklému přemýšlení a nenechte se jím odvádět k minulým událostem nebo k úvahám o budoucnosti, a už vůbec se nenechte lapit do pasti obav, zármutku nebo hněvu.

Prostě tímto způsobem procvičujte bdělost a už za tři dny uvidíte pokrok; je to stejné, jako když procvičujete cokoli jiného – hru na hudební nástroj, zpěv nebo stolní tenis. Učte se prožívat každičký okamžik všedního života hluboce a svobodně. Jestliže to opravdu chcete, potom se musíte odpoutat od minulosti, budoucnosti, od všech svých obav a navrátit se k současné chvíli.

Sedění a dýchání

Někteří lidé provádějí vsedě meditaci půl nebo tři čtvrtě hodiny nebo i déle. Já vás vyzývám, abyste se posadili jenom na dvě nebo na tři minuty. Jestliže poté zjistíte, že je vám tato meditace vsedě natolik příjemná, že je vám líto ji přerušit, klidně v ní pokračujte, jak dlouho chcete.

Jestliže máte doma nějaký oltářík, můžete se posadit v jeho blízkosti. Pokud jej nemáte, posaďte se na jakékoli místo, které vám vyhovuje, třeba před okno s výhledem ven. Posaďte se na polštář, s nohama pohodlně zkříženýma před sebou a s koleny spočívajícími na zemi; tím získáte velmi stabilní pozici s třemi opěrnými body (zadek na polštáři a dvě kolena na zemi). Když se usadíte pevně a pohodlně, vydržíte v této pozici dlouho, aniž vám zdřevění nohy. Můžete si vyzkoušet polštáře různé šířky a výšky, až najdete ten, který nejlépe vyhovuje vašemu tělu.

Jestliže chcete, můžete ještě zapálit vonnou tyčinku k navození posvátné atmosféry. Držte tyčinku v ruce klidně a vyrovnaně a celou bytostí se soustřeďte na její zapálení a umístění do stojánku. Zapalujte vonnou tyčinku bděle a soustředěně. Je u toho celé vaše já, při zapalování jste cele přítomni.

Až se usadíte, dbejte na to, aby vaše záda a šíje tvořily přímou linii, ale nikoli strnulou nebo napjatou. Soustřeďte pozornost na dech, jak plyne dovnitř a potom zase ven z břicha i hrudníku.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Každý dech znamená pokoj.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.