Boom české ekonomiky

Anomálie, nebo trvalý trend?

Petr Dufek, Karel Dyba, Helena Horská,
Stanislava Janáčková, Svatopluk Kapounek,
Zuzana Kučerová, Hana Lipovská, Aleš Michl,
Marek Rojíček, Petr Sklenář, Jan Skopeček,
Miroslav Ševčík, Eva Zamrazilová

Publikace č. 24/2016

Vydává Institut Václava Klause

Šárecká 29, 160 00 Praha 6

e-mail: office@institutvk.cz

Editor: Martin Slaný

Redaktor: Marek Loužek

Sazba: Vladimír Vyskočil – KORŠACH

Tisk: UNIPRINT s.r.o.

Vydání první, březen 2016

ISBN 978-80-7542-011-4 (tištěné vydání)

ISBN 978-80-7542-012-1 (e-book)

MK ČR E 14013

Předmluva

Pro českou ekonomiku byl rok 2015 – zdá se – mimořádně úspěšný. Dle prvních odhadů Českého statistického úřadu (z února 2016) hrubý domácí produkt ve stálých cenách vzrostl o 4,3 %. To je dvojnásobná hodnota, než kterou předpovídali na začátku minulého roku a v jeho průběhu analytici všech významných domácích či zahraničních institucí. Česká republika se rázem zařadila mezi nejrychleji rostoucí země. Přitom naposledy dosahovala tuzemská ekonomika podobných výsledků v roce 2007, a pokud odhlédneme od problémových zemí tzv. jižního křídla eurozóny, patřila naše ekonomika svou dynamikou v celém pokrizovém období od roku 2008 mezi nejméně výkonné země v EU.

V této časové komparaci se nabízí hned několik otázek. Je loňský výsledek pouhou souhrou jednorázových příznivých okolností a jde tedy o ojedinělý statistický úkaz, nebo se snad česká ekonomika skutečně vymanila z dlouhodobé stagnace a vrátil se tak růstový trend, na který jsme byli zvyklí před krizí? Je současný růst jen chvilkovou anomálií, nebo má naše ekonomika základnu pro dlouhodobě vysoká tempa růstu? Spočívají zdroje růstu v domácích faktorech, nebo se naše ekonomika musí spoléhat výlučně na vnější prostředí? A jakou roli sehrála a sehrává hospodářská politika – daří se naší fiskální či měnové politice ekonomiku stimulovat a stabilizovat, nebo ekonomika roste hospodářské politice navzdory? Či snad naše výkonnost spočívá, jak často slýcháváme z našich médií a vládních proklamací, (již jen) ve spásných eurofondech? Předložený sborník se na tyto otázky alespoň částečně snaží odpovědět a přispět k diskusi o naší aktuální ekonomice, potažmo i o hospodářské politice.

V první části A přinášíme texty ze semináře „Boom české ekonomiky – anomálie, nebo trvalý trend?“, který náš Institut pořádal v prosinci loňského roku. Hlavní ekonomka Raiffeisenbank Helena Horská je názoru, že loňský růst je pro českou ekonomiku výjimečný a další roky už tak úspěšné nebudou. Poradce ministra financí Aleš Michl opírá správnost fiskální expanze, která napomohla loňskému růstu, o známý učebnicový model IS-LM. Místopředseda Českého statistického úřadu Marek Rojíček analyzuje poptávkové i nabídkové faktory ekonomiky. Česká ekonomika dle něj jen dohání pokrizový pokles po roce 2008. Jan Skopeček z IVK dokládá, že ekonomiku dlouhodobě brzdí přemíra regulací, dotací i státních intervencí, a že bez systémových změn je aktuální růst jen chvilkovou anomálií.

V navazující části B přinášíme doplňkové texty. Hana Lipovská, spolupracovnice IVK z Ekonomicko-správní fakulty Masarykovy univerzity, nepovažuje současný růst ani za boom, ani za změnu trendu, natož za český hospodářský zázrak. Naopak, dle ní stojí růst na faktorech s nepříznivým potenciálem do budoucna. Zuzana Kučerová a Svatopluk Kapounek z Ekonomické fakulty VŠB-TU v Ostravě si pokládají otázku, zda může nekonvenční měnová či fiskální politika pomoci k ekonomické prosperitě naší země. Hlavní ekonom J&T Banky Petr Sklenář oproti naší centrální bance vnímá utlumený inflační vývoj nikoli jako nebezpečí, ale jako zdroj růstu. Hlavní ekonomka České bankovní asociace Eva Zamrazilová sleduje současný růst v kontextu předchozí recese a konstatuje, že na rozdíl od fiskální politiky, které sice krátkodobě růst zbrzdila, ale dlouhodobě přispěla ke stabilitě, vidíme u měnové politiky pravý opak. Karel Dyba se ve svém textu orientuje na střednědobou komparaci české ekonomiky se sousedním Polskem. Podle Petra Dufka, analytika ČSOB, byl růst v loňském roce až příliš výjimečný, byť se česká ekonomika může vrátit na dráhu solidního pozitivního růstu. Dle děkana Národohospodářské fakulty VŠE Miroslava Ševčíka je loňský růst z velké části statistickou iluzí, nestojí na zdravých základech a je financován na úkor zadlužení budoucnosti. V neposlední řadě spolupracovnice IVK Stanislava Janáčková zasazuje naši ekonomickou situaci do kontextu imigrační krize, které představuje nejen pro naši ekonomiku novou nejistotu a velká nová rizika.

Data svědčící o výkonnosti naší ekonomiky jsou zajisté pozitivní, ale hlubší pohled na mnohé ukazatele jakož i chování naší měnové a fiskální politiky zároveň vybízí k obezřetnosti ohledně nebezpečí budoucích vnitřních nerovnováh. Rok 2015 byl souhrou mimořádně příznivých okolností, které se již patrně nebudou opakovat. Chceme-li, aby se ekonomika navrátila k dlouhodobému růstu a opět úspěšně doháněla nejvyspělejší země, musíme provést zásadní systémové změny. Pokud se k tomu odhodláme, nebudeme potřebovat k růstu ekonomiky evropské fondy, ani se nebudeme muset spoléhat na mimořádně příznivé vnější prostředí. Letošní rok nás o tom společně s eskalující migrační krizí může rychle přesvědčit. Přeji všem příjemné čtení.

Martin Slaný

Institut Václava Klause

V Praze, 1. března 2016

| A |
Texty ze semináře „Boom české ekonomiky – anomálie, nebo trvalý trend?“
(Praha, 1. prosince 2015)

Růst české ekonomiky v roce 2015 – náhodná anomálie

Helena Horská, hlavní ekonomka Raiffeisenbank

Růst české ekonomiky v roce 2015 bezesporu překoná všechny odhady. Ještě na začátku loňského roku průměrný odhad analytiků posbíraný Bankovní asociací počítal pro rok 2015 s růstem jen 2,4 % (viz graf 1). Pak přišly skvělé výsledky za první čtvrtletí a odhady letěly vzhůru. Aktuálně se pro rok 2015 počítá s růstem okolo 4,5 %. Jedná se o jedno z nejrychlejších temp růstu v celé Evropě. Mezi zeměmi Visegrádské čtyřky jsme po velmi dlouhé době nejrychleji rostoucí ekonomikou. Růst české ekonomiky v roce 2015 je výsledkem perfektně načasované souhry několika faktorů: oživení spotřeby domácností, překotného dočerpávání EU fondů, nízké ceny ropy a pohonných hmot, stabilní koruny a uvolněné fiskální politiky. Namísto učebnicové rovnice: HDP = C + I + G + NX, kde C je soukromá spotřeba, I soukromé investice, G vládní výdaje a NX čistý export, lze „strukturu“ loňského růstu rozepsat do vzorce: HDP = (D + Z) + E + R + K + S (D důvěra domácností, Z zaměstnanost, E fondy EU, R ropa, K kurz neposilující koruny a S sezónní očištění zkreslené nepravidelnou tvorbou zásob cigaret a tabáku před a po zvýšení spotřební daně). České domácnosti se přestaly bát a začaly utrácet. Díky pozvolna oživující se poptávce v zahraničí a kurzu koruny, kterému ČNB bránila posílit přes hladinu 27 za euro, se dařilo i domácímu průmyslu. Stavebnictví podpořily investice do dopravní infrastruktury z valné části financované EU fondy. S růstem produkce klesala nezaměstnanost, začaly růst i mzdy a sektor služeb pocítil růst poptávky. Inflace se držela u dna mimo jiné také díky levnějším pohonným hmotám. Domácnostem se tak otevřel prostor pro ještě větší útraty. Ani firmy nestály stranou a začaly více investovat. Výsledkem byl růst založený nejen na spotřebě ale i investicích. K tomu se přidal i „statistický efekt“ sezónního očištění zásob, který mohl vylepšit růst ekonomiky na počátku roku 2015, kdy zásoby (především cigaret) neklesly tak, jak bylo obvyklé v předchozích letech.

Graf 1: Historie vývoje odhadů růstu české ekonomiky na rok 2015

Zdroj: Česká bamkovní asociace, prosinec 2015.

V letošním roce cena ropy už nebude tak prudce klesat a čerpání peněz z eurofondů se teprve rozjíždí – namísto loňského více než čtyřprocentního růstu ekonomiky nás čeká růst mezi 2–3 %. Růst potáhne především soukromá spotřeba a investice firem. ČR se vrátí mezi evropský průměr a z Visegrádské čtyřky ji opět předběhne Slovensko a Polsko. Vyspělé země Evropské měnové unie porostou pomaleji než ČR – ekonomická úroveň ČR se bude proto dál pozvolna zvyšovat – tzv. konvergenční hra bude pokračovat. Polsko a Slovensko budou rychleji dohánět vyspělé země. Už za deset let může Polsko překonat ekonomickou úroveň ČR, pokud se mu podaří udržet současný náskok vůči nám a Slovensko nás může dohnat dokonce už za čtyři roky. Nabízí se otázka, proč česká ekonomika neroste alespoň tak rychle jako její severní a východní soused?

Nabízím několik vysvětlení:

• Česká ekonomika dlouhodoběji zaostává v dynamice růstu průmyslové výroby za Slovenskem, Polskem i Maďarskem. Přitom ČR je nejprůmyslovější zemí Evropské unie. Příčinou může být pokulhávající příliv nových investic. V posledních letech se podíl přímých zahraničních investic na HDP smrskl na poloviční úroveň v porovnání s úrovní před dvěma dekádami. Nových investic tolik nepřibývá. V posledních letech převažují reinvestice, které například v roce 2014 tvořily přes 90 % celkového přílivu zahraničních investic do ČR a v roce 2015 se nejspíš stanou jejich dominantním zdrojem.

• ČR je v porovnání s vyspělejšími evropskými zeměmi stále podkapitalizovaná měřeno přírůstkem kapitálu na pracovníka. V letech 2005–2014 přírůstek kapitálu na pracovníka činil 76 tis EUR, v Evropě v průměru přes 130 tisíc EUR na pracovníka. Zatímco ČR se může pochlubit jedním z nejvyšších podílů kapitálu (hrubé tvorby kapitálu) na HDP (cca 25 % oproti cca 20 % na Slovensku, v Maďarsku a Polsku), čeští zaměstnanci jsou stále špatně nebo neefektivně vybaveni kapitálem (rozuměj stroji, zařízeními, počítačovou a telekomunikační technikou, technologiemi apod.).

• Velkými slabinami české ekonomiky jsou podle Světové banky či Světového ekonomického fóra neefektivní vládní regulace, dlouhé legislativní procedury pro začínající firmy (start-up), kvalita vzdělání a vnímání korupce. Obdobně v řazení podle indexu kvality podnikatelského prostředí (Doing business index od Světové banky) je Polsko i Slovensko na vyšší pozici než ČR. Pro začínající podnikatele jsou v ČR složitější zejména obstrukce se stavebními povoleními či placením daní – v těchto kategoriích je ČR na poslední příčce z Visegradské čtyřky a v rámci vyspělých zemí v poslední desítce. K tomuto výčtu bychom mohli přidat i překážku v podobě nestabilního podnikatelského prostředí.

• V roce 2013 ztratila ČR svou vedoucí pozici v produktivitě práce mezi zeměmi Visegradské čtyřky. Předběhlo nás Slovensko, zbylé země regionu nás dohánějí. Nabízí se tak otázka, jestli nízká míra nezaměstnanosti, kterou se česká ekonomika vždy chlubila (nyní je druhá nejnižší v Evropě hned po Německu), je jednoznačně pozitivní a chvályhodná. Nízký podíl nezaměstnanosti ztěžuje zaměstnavatelům najít adekvátního zaměstnance. Např. technické obory již hlásí problém s nabíráním lidí. Navíc, hodinové náklady práce v eurech jsou v ČR dlouhodobě vyšší než v Polsku či Slovensku, což snižuje atraktivitu ČR pro investory a klade vyšší nároky na růst produktivity práce (viz tabulka 1).

Tabulka 1: Vývoj produktivity v zemích Visegradské čtyřky

Produktivita práce (EUR/hodina)

CZ

HU

PL

SK

eurozóna

Rok 2013

13,1

11,5

10,6

13,2

37,3

Rok 2012

13,2

11,3

10,4

12,8

37,0

Zdroj: Eurostat, prosinec 2015.

• Zvyšování produktivity práce v ČR může ale narazit na zhoršující se kvalitu vzdělání (především v matematice a přírodních vědách). Navíc v ČR se jen zhruba jedna čtvrtina obyvatel domluví anglicky (Eurobarometr, 2012).

Pokud nechceme, aby nám v blížícím se novém desetiletí ujel definitivně vlak, měli bychom se zaměřit na odstraňování slabin a překážek, které nám brání růst rychleji a udržovat si náskok před ostatními členy Visegradské čtyřky.

Populárnější výklad IS-LM modelu a jeho aplikace na Česko

Aleš Michl, poradce ministra financí ČR

V roce 1937 napsal John Hicks, nositel Nobelovy ceny, známý článek „Mr. Keynes and the Classics“, v němž navrhl model IS-LM. Dodneška se tento model učí na vysokých školách. Tento článek se snaží populárnější formou aplikovat tento model na reálnou ekonomiku České republiky v letech 2007–2014, resp. –2015, ukázat na něm národohospodářské chyby a uvést, co je třeba udělat pro obnovení růstu ekonomiky. Pro čtenáře, který tento článek bude číst po letech od vydání, připomínám základní makroekonomická data:

Tabulka 1: Meziroční růst HDP České republiky a Německa v letech 1997–2014 (v %)

Česká republika

Německo

2007

5,5

3,3

2008

2,7

1,1

2009

–4,8

–5,6

2010

2,3

4,1

2011

2

3,7

2012

–0,9

0,4

2013

–0,5

0,3

2014

2

1,6

Zdroj: OECD Economic Outlook.

Většina států světa byla v roce 2009 v hospodářské recesi. V letech 2012–2013 ale Česká republika zaznamenala recesi opakovaně, zatímco Německo, největší obchodní partner země, vykázalo hospodářský růst – ne sice velký, ale byl nad nulou. Navíc nezaměstnanost byla v roce 2013 v Německu blízko dvacetiletého minima, zatímco v České republice tehdy blízko historického maxima. Jak je takovýto náhlý negativní výkyv České ekonomiky možný? K odpovědi na tuto otázku využiji zmíněný model IS-LM. Pro připomenutí, křivka IS znázorňuje body, kdy je v rovnováze nabídka a poptávka po zboží a službách při různých kombinacích úrokové míry a produktu (HDP). Křivku ovlivňuje spotřeba lidí, investice, spotřeba vlády a zahraniční obchod. Cokoliv z toho se zlepší (za jinak neměnných okolností), vede k posunu křivky IS doprava a mělo by to přinést růst HDP a naopak. Křivka LM znázorňuje rovnováhu nabídky a poptávky po penězích. Čím větší je objem produkce v ekonomice, tím větší je poptávka po penězích a to tlačí nahoru úrokové sazby. K posunu LM dochází, když se zvýší/sníží objem peněz v ekonomice. Když se centrální banka rozhodne snížit sazby, mělo by se začít více půjčovat a křivka LM se posune doprava a naopak. Základní situace je znázorněna v grafu 1, v němž i je úroková míra, HDP je hrubý domácí produkt.

Graf 1: Model IS-LM ve výchozí pozici

Zdroj: vlastní zpracování.

Po roce 2008 ekonomika spadla pod svůj potenciál, takže v praxi by graf aplikovaný na ČR mohl po ekonomickém pádu vypadat následovně (Y* je ekonomický potenciál ČR neboli potenciální produkt):

Graf 2: Pád ekonomiky pod potenciál po roce 2008

Zdroj: vlastní zpracování.

Jak dostat zpět ekonomiku na její potenciál? Existují dvě možnosti. První je posunout křivku LM doprava přes snížení úrokové sazby (viz graf 3). Druhou modelovou možností k návratu zpět na potenciál je naopak posunout křivku IS doprava nahoru, například zvýšením vládních investic (viz graf 4).

Graf 3: Doporučení modelu: využití měnové expanze k návratu na potenciál

Zdroj: vlastní zpracování.

Graf 4: Doporučení modelu: využití fiskální expanze k návratu na potenciál

Zdroj: vlastní zpracování.

Tolik teorie, teď praxe. Fiskální politika ČR po roce 2008 reagovala špatně – zvýšila daně a seškrtala investice. Tedy, v našem modelu křivku IS místo doprava posunula doleva. Měnová politika naopak reagovala správně – snížila úrokové sazby, ale díky tomu, že existoval přebytek kapacit a panoval pesimismus (spotřebitelský i investiční), jen málokdo i přes snížení úrokových sazeb poptával nové úvěry. Křivka LM se tak neposunovala doprava, ale spíše se zplošťovala. Výslednou situaci bychom mohli znázornit následovně v grafu 5.

Graf 5: Výsledek kombinace chybné fiskální politiky a spotřebitelského a investorského pesimismu po roce 2008

Zdroj: vlastní zpracování.

V situaci, kdy měnová politika sice sníží úrokové sazby na nulu a zároveň nadále uvolňuje měnové podmínky – „nalévá“ peníze do ekonomiky, která ale nereaguje (nechce takové množství nových úvěrů), je křivka LM takřka vodorovná a splývá s osou x (HDP). V této situaci je jediná šance na oživení ekonomiky – zvýšit státní investice, a tím zkusit křivku IS posunout doprava a spoléhat se, že se LM někdy vrátí zpět do své normální podoby (v opačném případě nás čeká dlouhodobá stagnace, kterou zažívá Japonsko.). Takový ideální výsledek by byl následující:

Graf 6: Cesta k ekonomickému růstu

Zdroj: vlastní zpracování.

Tento krátký text se snažil populárnější formou využít známého učebnicového modelu IS-LM a aplikovat ho na reálnou ekonomiku Česka v letech 2007–2014. Česko na rozdíl od Německa vlastním přičiněním zažilo dvojitou recesi, způsobenou národohospodářskou chybou fiskální politiky především v letech 2012–2013 ale i v období dřívějším, neboť reálná ekonomika vždy reaguje se zpožděním. Jako doporučení pro hospodářskou politiku, respektive jako podmínku nutnou pro ekonomický růst ČR tento článek identifikoval zvýšení vládních investic, projevující se v posunu křivky IS doprava, a zároveň spoléhání se na to, že taková fiskální politika pomůže zlepšit očekávání ekonomických subjektů ohledně budoucnosti a navrátí rovněž křivku LM do výchozího stavu.

Faktory růstu české ekonomiky

Marek Rojíček místopředseda Českého statistického úřadu

Česká ekonomika v současné době prožívá období vysokého růstu mezi 4–5 %, který zaznamenala naposledy v období před celosvětovou finanční a hospodářskou krizí na sklonku roku 2008. Výkonnost české ekonomiky měřená hrubým domácím produktem vzrostla ve 3. čtvrtletí 2015 proti stejnému období předchozího roku o 4,7 %, mezičtvrtletně o 0,7 %. Růst české ekonomiky trvá již od 2. čtvrtletí 2013, v průměru tempem 0,8 % mezičtvrtletně. Meziročně to znamená více než tříprocentní průměrný růst, přičemž jeho dynamika se zvýšila v roce 2015.

Obrázek 1: Meziroční a mezičtvrtletní tempa HDP (v %)

Poznámka: Vysoké tempo mezikvartálního růstu v 1. čtvrtletí 2015 je ovlivněno modelem sezónního očišťování, který předpokládal stejný dopad předzásobení tabákovými výrobky jako v předchozích letech, ale v roce 2015 byl legislativní změnou výrazně utlumen.
Zdroj: ČSÚ, čtvrtletní národní účty.

Otázkou je, do jaké míry má tento relativně vysoký růst potenciál setrvat i v dalším období či zda je výsledkem zejména krátkodobých, mimořádných faktorů. ČSÚ při měření hrubého domácího produktu vždy vychází z dostupných kvantitativních údajů za jednotlivé institucionální sektory v ekonomiky, a to jak firmy, domácnosti, vládní a neziskové instituce a sektor nerezidentů (vývoz a dovoz). Nezabývá se rovněž predikcemi budoucího růstu, které provádějí jiné veřejné (Ministerstvo financí či Česká národní banka) a komerční instituce.

I přes výše uvedené je z analýzy faktorů růstu zřejmé, že k němu do značné míry přispěly mimořádné faktory, ať už se jedná o udržování podhodnoceného měnového kurzu, výrazný pokles cen ropných produktů nebo intenzivní dočerpávání investičních dotací z evropských fondů. K tomu se připojila obnovená důvěra spotřebitelů spojená s růstem disponibilních důchodů, která podpořila zvýšení výdajů domácností na konečnou spotřebu.

Jak je zřejmé z obrázku 2, do roku 2013 byl růst HDP tažen spíše zahraniční poptávkou, zatímco od roku 2014 docházelo ve větší míře k zapojování všech složek domácí poptávky, jak na straně spotřeby, tak investic (včetně změny stavu zásob). Příspěvky k růstu jednotlivých složek finální poptávky jsou přitom zobrazeny po vyloučení dovozu, takže lépe vypovídají o vlivu na HDP než standardní rozklad (nákupy spotřebních nebo investičních produktů z dovozu nepřispívají k růstu HDP).

Obrázek 2: Příspěvky k růstu HDP (v p.b., s vyloučením dovozu pro konečné užití)

Zdroj: ČSÚ, čtvrtletní národní účty.

Výdaje na konečnou spotřebu domácností v průběhu roku 2014 a 2015 zvyšovaly svou dynamiku až k tříprocentnímu meziročnímu růstu. Ze čtvrtletních účtů sektoru domácností je zřejmé, že utrácení domácností bylo kryto růstem disponibilních důchodů (viz obrázek 3). Klíčový vliv na růst disponibilních důchodů měl růst mezd a platů (reálná mzda vzrostla za první tři čtvrtletí roku 2015 o 2,8 %). Míra úspor je přitom dlouhodobě stabilní, krátce vzrostla až k 15 % v období ekonomické recese, ale poté se vrátila k hodnotám kolem 10 %. Kromě růstu disponibilních důchodů přispěl k vyššímu utrácení i efekt zadržované spotřeby z minulých let, klesající míra nezaměstnanosti a nízké úrokové sazby na spořících produktech.

Obrázek 3: Vývoj disponibilního důchodu, spotřeby a úspor v sektoru domácností (meziročně v %)

Zdroj: ČSÚ, čtvrtletní sektorové účty.

V roce 2015 se dynamicky vyvíjela i tvorba hrubého kapitálu. Postupně odezníval vliv zvyšování zásob a rostl příspěvek tvorby fixního kapitálu. K růstu veřejných investic do infrastruktury se přidala i vyšší investiční poptávka firem podpořená vyšší mírou ziskovosti. Ve druhém a třetím čtvrtletí 2015 rostla z hlediska věcné struktury tvorba všech typů fixního kapitálu, jak stavební, tak i do strojů a dopravních prostředků a výzkumu a vývoje. Ze čtvrtletních sektorových účtů jsou k dispozici údaje o vývoji zisku a investic nefinančních podniků (viz obrázek 4), které ukazují zvyšování míry zisku ve vztahu k hrubé přidané hodnotě. Dynamika provozního přebytku se zvyšovala zejména v průběhu roku 2014 s tím, jak podniky vydělaly na oslabení kurzu české měny.

Obrázek 4: Vývoj zisku, investic a přidané hodnoty v sektoru nefinančních podniků (meziročně v %)

Zdroj: ČSÚ, čtvrtletní sektorové účty.

Saldo zahraničního obchodu se zbožím se meziročně (za celý rok 2015) v nominálním vyjádření mírně zlepšilo, zcela dominantní vliv na kladnou obchodní bilanci měl vývoz strojů a dopravních prostředků, naopak na straně dovozu k tomu přispělo výrazné snížení schodku s minerálními palivy. Na vývoj salda obchodní bilance ve stálých cenách a tedy i příspěvek k růstu HDP působilo pozitivně relativní zhoršování směnných relací ve srovnání s rokem 2014. Z dlouhodobějšího pohledu je nicméně zřejmé, že už nedochází k tak výraznému meziročnímu zlepšování obchodní bilance jako v minulých letech a zdá se, že potenciál zahraniční poptávky se pomalu vyčerpává.

Zatímco ještě v roce 2013 měl zpracovatelský průmysl negativní vliv na vývoj HDP, v roce 2014 byl tento sektor jednoznačně tahounem ekonomiky. Tento vývoj pokračoval i v roce 2015, současně však narůstal pozitivní příspěvek sektoru služeb. Na nabídkové straně tak k růstu ekonomiky pozitivně přispívaly všechny hlavní výrobní sektory, a to včetně stavebnictví podpořeného vysokým tempem investiční výstavby. Tempo růstu sektoru služeb je nicméně velmi mírné a spíše vyrovnávalo pokles z minulých let. Dynamika české ekonomiky tak zůstává především na průmyslových odvětvích.

Zřetelně pozitivní byl vývoj na trhu práce, který reagoval pružně na růst ekonomiky a obecná míra nezaměstnanosti (viz obrázek 5) se pomalu blíží rekordně nízkým hodnotám z roku 2008, kdy klesla až na 4,3 %. Synchronně s poklesem nezaměstnanosti se zvyšovala míra zaměstnanosti, která přesáhla 70 % a meziročně se zvýšila o 1 p.b. K příznivému vývoji na trhu práce přispívá kromě růstu ekonomiky také demografická situace, kdy do pracovního procesu vstupují relativně slabší ročníky narozené na počátku devadesátých let. Na opačné straně věkového spektra se míra zaměstnanosti také zvyšuje souběžně s postupným prodlužováním věku odchodu do důchodu.

Obrázek 5: Vývoj míry zaměstnanosti a nezaměstnanosti (v %)

Zdroj: ČSÚ, Výběrové šetření pracovních sil.

Obrázek 6: Dynamika HDP v zemích EU za 3. čtvrtletí 2015 (v %, rok 2010=100)

Zdroj: EUROSTAT, Quarterly national accounts.

Ve srovnání s ostatními zeměmi Evropské unie je Česká republika jednou z nejrychleji rostoucích zemí, je však nutné vzít v úvahu, že tím do značné míry dohání relativně větší pokles v krizovém období po roce 2008. Ve srovnání s rokem 2010 se úroveň hrubého domácího produktu ve 3. čtvrtletí 2015 zvýšila o 7,6 % a patří tak zhruba do poloviny žebříčku, přičemž ostatní středoevropské země (Polsko, Slovensko i Maďarsko, ale i Německo) rostly rychleji (viz obrázek 6). V žebříčku zemí EU má Česká republika také druhou nejnižší míru nezaměstnanosti, jen o 0,1 procentního bodu vyšší než Německo.

Z dostupných predikcí vyplývá, že v roce 2016 pravděpodobně dojde k vyčerpání některých mimořádných faktorů, což povede ke zpomalení růstu HDP pod 3 %. Dynamiku si udrží konečná spotřeba domácností podpořena růstem mezd a nízkou nezaměstnaností, výrazně oslabí přírůstky tvorby fixního kapitálu, protože již nebude možné čerpat prostředky z fondů EU. I nadále bude zřejmě příznivě působit vliv nízkých cen ropy, i když v menší míře než v roce 2015. Zahraniční obchod je svázán v největší míře s vývojem poptávky v západní Evropě, především Německu, ačkoliv nepřímo se jej může týkat i vývoj v dalších regionech (především zpomalování čínské ekonomiky). Největším rizikem se jeví současná zvýšená nejistota na finančních trzích a také geopolitická rizika a jejich souvislost s rozsáhlou migrační krizí v Evropě.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Boom české ekonomiky: Anomálie, nebo trvalý trend?.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.