JAMES VAN PRAAGH

DOBRODRUŽSTVÍ DUŠE

PUTOVÁNÍ FYZICKOU A DUCHOVNÍ DIMENZÍ

DOBRODRUŽSTVÍ

DUŠE

Putování fyzickou a duchovní dimenzí

James Van Praagh

Copyright © 2014 by James Van Praagh

Originally published in 2014 by Hay House Inc. USA

Translation © Jana Žlábková, 2015

Original English title: ADVENTURES OF THE SOUL

Copyright © for Czech edition Pavel Dobrovský – BETA s.r.o., 2015

All rights reserved. (Všechna práva vyhrazena.)

ISBN 978-80-7306-730-4 (ePub)

ISBN 978-80-7306-729-8 (mobi)

Úvod

ČTENÁŘI, KTEŘÍ ZNAJÍ MÉ KNIHY, záhy zjistí, že tahle je trochu jiná.

Základ předchozích knih tvořily tisíce zpráv, které jsem dostával jako profesionální spiritistické médium v průběhu třiceti let. Když se v roce 1997 objevil na scéně můj první bestseller nazvaný Rozmluvy s nebem (Talking to Heaven), nebyla ještě komunikace mrtvých se spiritistickým médiem součástí ducha naší společnosti. V období do roku 2014 se několikrát vysílaly televizní seriály Posel ztracených duší (Ghost Whisperer) a Médium (Medium), film Šestý smysl (The Sixth Sense) získal oscarovou nominaci za nejlepší režii, film Duch (Ghost) byl uveden jako muzikál na Broadwayi a oblíbená spiritistická média (mnohá z nich patří mezi mé přátele) předávala světu své dary.

Dnes už neprovádím soukromé výklady (pouze občas při charitativních akcích) a veškerou energii jsem zaměřil na vedení lidí k rozvíjení psychických darů a – mají-li zájem – k vykročení na cestu, na níž mohou pomáhat druhým. Jsem šťastný a velmi spokojený, když mohu během svých přednášek po celém světě otevírat mysl ostatních, aby byli schopni vnímat zázraky duše. A při té příležitosti samozřejmě předvádím i své schopnosti, což mi umožňuje navazovat kontakt s vědomím těch, kteří už neobývají fyzickou dimenzi.

Ve skutečnosti právě proto přichází většina lidí na mé přednášky, ale já jim vždycky poskytnu i pořádnou porci toho, co je opravdu důležité: pravdy říkající, že „smrt“ neexistuje a že naše představa o životě na zemi – tedy přesvědčení, že je to naše pravá podstata – je pouhou iluzí. Jsme věčné duše nemající začátku ani konce, ale dokud jsme inkarnováni v této fyzické dimenzi, vnímáme pouze přítomnost. Celistvost našeho skutečného bytí je filtrována lidskými smysly, a proto nejsme schopni spatřit celkový obraz.

V této knize vám ukážu, že existují možnosti, jak se dají zahlédnout záblesky naší pravé podstaty: při meditaci, prožitcích blízkých smrti a z vyprávění těch, kteří mají tyto zkušenosti, při regresích do minulých životů a z informací získaných prostřednictvím médií. Coby člověk obdařený schopností komunikovat s dušemi, které přešly do říše duší, nemohu popřít nic z toho, co jsem doposud prožil. Ovšem kdybych neměl osobní zážitky, byl bych určitě také skeptický.

Pokud vás zajímá, co jsem pochopil během doby, kdy jsem působil jako spiritistické médium, řekl bych, že to nejdůležitější, co můžeme my lidé dělat, je využívat energii lásky. Země je velmi rušné místo a neustále na nás útočí různé výzvy a překážky. Odměnou a povzbuzením jsou chvíle, kdy se dokážeme vyčlenit z davu. Máme sklon zaměňovat peníze a slávu za úspěch, ale jde o falešného boha. The Beatles to výstižně vyjádřili v názvu své písně: All you need is love. Vše, co potřebuješ, je láska.

Byl bych rád, kdybyste si duši představili jako dlouhou a širokou řeku. Jak její proud teče a řeka zatáčí, občas se někde zastaví a vytváří tůně. Berte to jako symboliku inkarnace v této fyzické dimenzi. Po chvíli začne řeka zase proudit a pak se znovu dostane k místu, kde vznikne další tůně. Ale v podstatě je pořád v pohybu, stále se rozvíjí a má určitý směr. Řeka se různě klikatí, ale má jasně daný cíl, jímž je splynutí s mořem… s celkem. A stejně tak je posláním naší duše využívat energii lásky k úspěšnému návratu domů k jejímu zdroji.

Přál bych si, abyste při čtení této knihy dospěli k poznání, že „život“ nabízí mnohem víc, než můžete vnímat pěti fyzickými smysly. Například právě teď se dívám z okna svého pokoje na park naproti domu a vidím veverky, které na něm žijí. Obývají určitý prostor, jenž je vším, co znají. Je to jejich svět. Nemají sebemenší tušení, že se nacházejí na obrovské planetě, na které se mohou kdekoli svobodně potulovat. Taková představa je mimo dosah jejich chápání.

Naproti tomu nás lidi evoluce obdařila schopností hloubat o jiných vesmírech a dimenzích. Bude někdy možné poznat pravdu o tom, proč jsme tady, budeme-li tuto otázku zpracovávat lidským mozkem? Existuje jiná cesta, po níž se dostaneme k tajemstvím vesmíru? A máme je vůbec znát? Doufám, že tato kniha odstartuje vaše osobní hledání, které vám přinese odpovědi.

Přidejte se ke mně a prožijeme společně dobrodružství, při němž budeme putovat prostorem, časem i nebeskými říšemi, a já doufám, že tato cesta dovede vaši duši – vaši řeku – k moři lásky.

James Van Praagh

I. ČÁST
Co je duše?

První kapitola
Tělo, duše a duch

OD POČÁTKU ČASŮ lidstvo toužilo pochopit, co je duše. Po celé generace se teologové, učenci, filozofové, a dokonce i hudebníci snažili popsat duši co nejjednodušeji, aby lidská psychika dokázala tento koncept přijmout. Až do dnešní doby byla slova duše a duch volně zaměnitelná, ale jejich význam nebyl nikdy přesně vyjádřen a pochopen.

Tři desetiletí jsem poslem říše duší, takže jsem se i já kdysi vydal na svou vlastní cestu, abych objevil správnou definici duše a zjistil, jak vlastně funguje. Coby učitel a vzor pro ostatní to považuji za svou povinnost. Když medituji, přednáším nebo předávám zprávy z druhého břehu, často se tiše vyptávám svých průvodců a duší, které mě navštěvují, jak se my lidé můžeme více přiblížit pochopení podstaty duše.

Opakovaně se mi vnucovala představa, že ji mohu pojímat jako Svatou Trojici. Vím, že to zní hodně zbožně, ale řekl bych, že z hlediska duše jde pouze o určitou terminologii, jež je uložena v mém mozku. Nejsem vědec ani matematik, a proto mi duše nedala vzorce, které nepochopím. A nejsem ani inženýr či teolog. Jsem jen chlápek z Queensu, který byl shodou okolností vychován jako katolík.

Nicméně představa o Svaté Trojici, jaká se mi zjevuje při meditaci a při studiu, je úplně jiná než koncept „Otce, Syna a Ducha svatého“, o němž jsem slýchal při katechismu. Kdybych měl použít vhodný příměr, řekl bych, že „Otec“ je duch, „Syn“ je tělo a „Duch svatý“ je duše. („Otec“ a „Syn“ by bylo možno nahradit slovy „Matka“ a „Dcera“, ale většina z nás je vzhledem k staleté tradici zvyklá používat patriarchální jazyk.)

Tuto knihu bych rád začal zkoumáním otázky, jaké je spojení mezi tělem, duší a duchem.

Tělo: Duch jako duše

Tělo je onou částí našeho bytí, jež vyrůstá z embrya a postupně se stává strojem tvořeným buňkami, orgány a svaly. A my ho myjeme a oblékáme a krmíme a staráme se o něj. A stejně jako v případě auta platí, že čím víc o něj pečujeme, tím déle (snad) nám bude sloužit a tím lépe bude fungovat.

V době mezi početím a narozením vstoupí do těla duch v podobě duše. Tato duše je inkarnovaným duchem. Neříkejte si, že jste tělo mající duši, ale raději zvolte opačný přístup, tedy že duch potřebuje tělo. Duch proniká vším a ve mně – v těle, které nazývám James Van Praagh – je moje duše.

Tady na zemi jste duch, jenž musí mít v této dimenzi určitou podobu, aby mohl prožívat různé situace a zvládat lekce, jaké jiné říše nenabízejí. Užívám si jídlo, umění, literaturu, hudbu a další věci, jež oslovují mou duši a posilují ji. Moje duše prožívá lásku, nenávist, zradu, soucítí, odpouští a cítí empatii… vše, co vás napadne. Země je učebna a duše je žák.

Duše: Naše věčné mezidimenzionální já

Moje duše je specifická – a zároveň tvoří část celku a je se vším propojena. Toto spojení je filtrováno fyzickými smysly, takže většinou nemíváme pocit, že něco takového existuje. Ono spojení vnímáme díky emoci zvané láska a za zvláštních okolností (například při události z 11. září) nás přinutí, abychom ho cítili. Všichni jsme jednou energií, ale země nám nabízí tolik různých fyzických podob, že občas bývá velmi obtížné tuto pravdu přijmout.

Často slýcháme, jak lidé říkají: „Já jsem Bůh,“ a je to v podstatě pravda. Když existujeme na této zemi, je naše duše tím, co nazýváme například Duch, Bůh, Alláh či Božskost. Lidská těla jsou vymezena limity fyzické dimenze, ale duše se nacházejí mimo lineární prostor a čas a přesahují naše fyzické bytí.

Duše je jedinečným základem existence našeho já a je i zdrojem jeho poznání. Překonala mnoho oceánů životů, zážitků, prožitků a projevů bytí. Je plna nekonečných kreativních možností a její vývoj a způsoby, jak se může projevovat, jsou jedinečné. Když jako spiritistické médium komunikuji s netělesným bytím, označuji onen proces termínem komunikace od duše k duši.

Jednou jsem probíral svou představu o duši s dobrou přítelkyní Debbie Fordovou, skvělou životní poradkyní a tvůrkyní Stínového procesu (The Shadow Process). Debbie popsala duši jako část bytí, jež nikdy neumírá, obsahuje všechny zprávy a lekce z minulosti a přenáší je do budoucnosti. Tato idea mě doslova nadchla. Řekl jsem jí, že když se duše navrátí zpátky domů, je duší, nikoli duchem. A já s ní mohu při své práci komunikovat. Je v tom zcela zásadní rozdíl.

(Zanedlouho po onom rozhovoru přešla drahá Debbie do říše duší, ale stále od ní dostávám zprávy. Přestože byla emocionálně zdrcena tím, že musela zanechat syna a ostatní členy rodiny a přátele ve fyzické dimenzi, hned po přechodu na druhý břeh mi řekla: „No vida! Bylo to hodně jednoduché!“)

Říše duší

Duše uchovává všechny zážitky z fyzické dimenze po celé věky a existence. Ovšem jakmile přejdeme do říší duší, vědomí se otevře nejen nesmírné celistvosti naší vlastní duše, ale i úžasné rozsáhlosti ducha.

Moc se mi líbí věta z bible, v níž se ve verši Jan 14.2 praví: „V domě mého Otce je mnoho příbytků…“ Podle mého názoru jsou tím myšleny různé roviny nacházející se v říších duší, k nimž je přitahována naše duše (po smrti fyzického těla) na základě našich pozemských myšlenek, slov a činů. Jsou to astrální roviny, mentální roviny a božské roviny.

V astrálním těle je uložena vaše osobnost, paměť a mysl. Když zemře fyzické tělo, vaše „pravé já“ zůstává ve vašem astrálním těle a vnímá život mimo lidské tělo v astrální rovině, k níž vás přitáhly skutky vykonané na zemi.

• Nejnižší astrální rovina přitahuje nejméně vyvinuté duše – ty, které ještě nezvládly lekce lásky a úcty.

• Střední astrální rovina přitahuje duše, jež potřebují odpočinek a zotavení po dlouhé fyzické nemoci, traumatizujících zážitcích a příliš strnulém způsobu uvažování.

• Nejvyšší astrální rovina je to, co my lidé nazýváme nebe – místo, kde mají duše možnost rozvíjet vědomí.

Duše se nakonec rozhodne, zda se navrátí do zemské roviny, aby získala další zážitky, nebo postoupí do mentální roviny. Tato úroveň nabízí neomezený vývoj individuální duše. Umožňuje přístup k moudrosti nashromážděné v průběhu mnoha věků.

Nejvyšší říší je božská rovina. Právě tam se duše sjednotí s veškerým vesmírným životem. Jsou v ní Kristus, Buddha a další velcí duchovní vůdci.

Moc rád bych vám sdělil, co mi Debbie a nespočet dalších duší vyprávěly o říších duší (tedy o našem přirozeném stavu a skutečném domově). Ale teď na zemi mám jen lidský mozek a jsem schopný obsáhnout pouze tuto dimenzi. Slova nedokážou výstižně popsat, jak úžasnou lásku a klid pocítíme, když „setřeseme břímě těla“.

*

Duše je spojením mentálního, emočního a fyzického těla, a proto ji netvoří jenom všechny naše pozemské vzpomínky, ale obsahuje celkovou škálu toho, kým a čím jsme – tedy všeho, co vnímáme jako „život“ ve fyzické dimenzi, a zároveň i naše věčné, mezidimenzionální bytí. Jakmile se duše znovu spojí s duchem, uvědomí si, jak žila během většiny posledních životů, a pochopí, jakým způsobem ovlivňovala ostatní duše. Naše duše je zároveň studnicí moudrosti, lásky a zážitků přenášených z jednoho života do druhého. V paměti duše je uloženo vše, co jsme kdy prožili.

Duch: Božská jiskra

Latinsky se „duch“ nazývá „spiritus“, což znamená i „dech“. Když přemýšlím o duchu, představuji si základ, energii, božskou jiskru, jež oživuje a rozněcuje duši. Naše duše je nejvyšší formou neboli aspektem toho, kým jsme, a nemá lidskou osobnost či charakteristické rysy. Je to jednota všeho. Určitě znáte termín Boží dech (neboli „duch“), což je označení toho, co oživuje naši duši a umožňuje jí projevit se ve fyzickém těle.

Existuje pouze jeden zdroj energie, jímž je duch. Mnozí ho nazývají Bůh, ale toto slovo má náboženský nádech a některé lidi odrazuje. Dějiny náboženství změnily ducha ve starého vousatého muže, jenž soudí a žehná, podle toho, jakou má právě náladu – ale nic nemůže být víc vzdáleno od pravdy. Vzpomínám si, jak nám jeptišky při katechismu říkaly, že Bůh je všude. Teď samozřejmě vím, že je to tak, ale jako malé dítě jsem si dokázal představit jen starého pána, který mi kouká přes rameno a pořád mě posuzuje. (Nic moc.)

Dnes už vím, že já jsem Bůh, můj pes je Bůh, všechny rostliny v mé zahradě jsou Bůh, každý hmyz v mé zahradě je Bůh a vzduch, který dýchám, je Bůh. Slovo Bůh je zatíženo náboženskou představou o všemohoucí bytosti, jež je mimo nás a dalece nás přesahuje. Já tomu nevěřím. Když mluvím o Bohu, snažím se používat raději anglické slovo one, kterým chci vyjádřit jednotu. A navíc je to akronymum označující „omnipresent nurturing energy“ neboli všudypřítomnou posilující energii. Když někdo řekne: „Věřím v Boha“ nebo „Bůh je mrtev,“ měla by se konverzace stočit na sémantiku a na definici Boha, aby bylo jasné, co má dotyčný vlastně na mysli. Pro mě je Bůh energie, z níž jsem stvořený. Nejsem od něj oddělený stejně jako vše, co vidíte kolem sebe.

Ateismus je odmítání víry v božstva. Já osobně nevěřím v božstva, ale neoznačil bych se za ateistu. Věřím v láskyplnou energii, jež vše prostupuje a oživuje. Lidé věřící v tuto energii a ti, kteří věří v Boha ze Starého zákona, používají stejné slovo a právě z toho vznikají nejasnosti a nedorozumění.

Volby a lekce

Naše duše je podněcována duchem neboli jednotou a projevuje se prostřednictvím fyzického těla. Její vyjádření se odráží ve volbách, jaké činíme ve svém životě.

Když se rozhlédneme kolem sebe, vidíme nespočet voleb a způsobů projevení, pro něž se duše může rozhodnout. Neexistují dvě stejné duše, ale jejich podstata je jedna a táž. Všechny duše mají různé životní zážitky a právě ty svým způsobem utvářejí náš pohled na život a určují, jak ho prožíváme. Duše se mohou vyjadřovat pomocí života plného soucítění, tolerance, posuzování nebo násilí.

Jak už jsem řekl, fyzický svět je naší učebnou – místem, kde duše prožívá různé situace a učí se z „lidských“ zážitků – a podle toho, jak věci prožíváme, se utváří náš učební plán. Když duše zvládne všechny lekce, vrátí se zpátky domů k duchu. A při opouštění fyzické dimenze zůstává energie ducha nedotčena.

Když rozjímám o duši navracející se k duchu, často se mi vybaví Glinda, hodná čarodějnice z příběhu Čaroděj ze země Oz. Vzpomínáte si, jak ve své bublině putovala výš a výš, až zmizela? Představte si Glindu jako svou duši a ducha jako bublinu vracející se domů. Duše se navrací k duchu a stejně, jako je tělo vyjádřením duše, je duše vyjádřením ducha.

Význam duchovna

Lidé se mě často ptají, jestli mi moje práce umožňuje rozvíjet vlastní osobní pohled na duchovno. Samozřejmě že ano. Není možné, abych se věnoval tomuto druhu práce a nevnímal při ní esenci lásky ve chvíli, kdy se duše vracejí zpátky a dělí se o své vzpomínky na vše, co prožily se svými drahými.

A zároveň bych rád poznamenal, že pokud někdo tvrdí, že je spiritistické médium nebo jasnovidec, nemusí to nutně znamenat, že je duchovní člověk. Médium může předávat fakta a důkazy od zesnulých, nicméně není-li takový jedinec dostatečně vnímavý vůči proudící duchovní energii, nedostane ten, kdo se ptá, úplně celou zprávu. Dozví se jenom útržky, ale záměr a celkový smysl komunikace bohužel chybí. A tím trpí duch, který chtěl mít jistotu, že jeho milovaní získají nejen fakta, ale i emocionální náboj zprávy (což bývá někdy důležitější než přesvědčivé důkazy o tom, že vědomí přežívá smrt mozku).

Jak lidé poznají, že opravdu prožívají duchovní život? Musejí být schopni vnímat, že jsou spojeni se silou, jež je mnohem větší než jejich osobnost, ale zároveň je třeba cítit vlastní já a poznat své místo v celkovém schématu. Znamená to, že mají pocit „bdělosti“, jež přesahuje jejich osobnost a posiluje vnímání vlastního já?

Můj manžel Brian je v této záležitosti skvělý barometr. Přestože není profesionálem pohybujícím se v duchovní komunitě, dokáže velmi dobře vycítit, zda se slova toho, kdo se označuje za duchovního učitele, shodují s jeho činy. Pokud se takový „profesionál“ postaví před stovky lidí a přednáší o bdělé pozornosti, ale když pak společně večeříme, je hrubý na servírku, Brian už předem ví, že k nějakému takovému nesouladu dojde. Nesnáší lidi, kteří něco kážou a dělají pravý opak.

Procitnutí v duchu

Součástí mé životní práce není jen dokazovat, že nic takového jako „smrt“ neexistuje, ale zároveň se snažím pomáhat druhým při procitnutí a poznávání jejich duchovní stránky. Pokud lidé prožívají život plný bdělé pozornosti a vnímavosti, dokáže vše, co dělají a říkají, měnit životy ostatních. Jejich náhodné projevy laskavosti ovlivňují postoje druhých. A v širším rozsahu jsou schopni změnit miliony životů, jako to dělají duchovní učitelé, které obdivuji a velmi si jich vážím – například Doreen Virtueová, Oprah Winfreyová a Deepak Chopra.

Pokud opravdu procitneme v duchu, říká se takovému zážitku „vrcholná událost“. Tyto prožitky bývají často popisovány jako transcendentní okamžiky rozpomenutí. Opona se zvedla a do vědomí pronikla zrnka pravdy. Nové informace zjevně správně zapadají na své místo. Podle Oprah jsou to okamžiky, kdy si řekneme: „Aha!“

Tyto prožitky jsou událostmi, jež otevírají duši poznávání duchovního dědictví a připomínají nám, kdo skutečně jsme. Když jsme naplněni duchem, vnímáme jednotu a propojenost se vším. Naše duše cítí radost a klid zaměřující se na pomoc druhým.

Inspirace = žití v duchu

Miluji slovo inspirace. Často říkám svým žákům, že inspirace je opravdový dar, a ukazuji jim cvičení pomáhající vyladit se na vlastní inspiraci. Slovo inspirace pochází z latinského „in-spirare“ a ten, kdo je napojený na tuto úžasnou energii, bývá kreativní a jeho možnosti jsou neomezené. Takoví lidé jsou vyladěni na ducha prostřednictvím své duše. Celá řada novátorů, vynálezců, podnikatelů a ředitelů společností využívá meditaci k navázání kontaktu s nekonečnou moudrostí věčného zdroje.

Duchovno nám pomáhá odhalovat smysl života a pochopit, kdo skutečně jsme. Napojuje nás na nesmírně mocnou božskou sílu vesmíru. Bez ohledu na práci, jakou děláme v tomto životě, jsme-li obdařeni inspirací, kráčíme vždy po správné cestě duše. Pokud toužíme po světském úspěchu, hojnosti, vnitřním klidu či osvícení, žádné vědomosti nám neumožní dosáhnout našich cílů tak účinně jako duchovní poznání. Doufám, že vás tato kniha bude inspirovat k jeho objevování ve vlastním nitru. Je možné, že jste podrobně obeznámeni s duchovnem, nicméně pokud nevyužíváte lásku, soucítění a empatii v běžném každodenním životě, nejsou vám vědomosti posbírané z knih k ničemu.

V knize Nedokončená záležitost (Unfinished Business) jsem vylíčil, jak moc mě zaujal příběh Helen Kellerové. Její život je pro mě metaforou duchovního procitnutí. Helen v raném dětství oslepla a ohluchla a zbytek života strávila v tichu a tmě. Rodiče Helen naléhali na její učitelku Annie Sullivanovou, ať se pokusí tuto děsivou překážku nějakým způsobem odstranit. Annie se ji snažila naučit prstovou abecedu a zkoušela vést holčičku tak, aby pochopila, že spojení písmen označuje určitou věc, například panenku nebo dort. Když jednoho dne Annie přivedla Helen k zahradní pumpě a dotykem prstů jí vyhláskovala slovo v-o-d-a, Helen pochopila a byl to pro ni skutečně inspirativní okamžik. Pokud jste neviděli film Divotvůrkyně (The Miracle Worker) s Anne Bancroftovou a Patty Dukeovou, vřele vám doporučuji, abyste ho zhlédli.

V závěru filmu Annie prsty „vyťuká“ do ruky Helen větu: „Miluji tě, Helen.“ Když jsem tu scénu viděl poprvé, v duchu jsem si řekl: Jejda! Nacházet spojení mezi fyzickými objekty a pohyby prstů je jedna věc, ale jak je to s pojmy označujícími nehmotné věci, jako je láska? Když se Helen nemohla lásky přímo dotknout, jak by mohla takové spojení nejen pochopit, ale dokonce ho prožívat?

Helen onu zkoušku samozřejmě úspěšně zvládla a dnes patří mezi mé oblíbené osvícené učitele. Vývoj od dítěte obklopeného tmou a tichem, jež vyžadovalo neustálou podporu druhých, po inspirativní vzor a úžasnou duchovní filozofku je překrásnou metaforou pro evoluci všech lidských duší. Byl to život plný vrcholných událostí.

Náboženství versus duchovno

Lidé se mě často ptají, čím se od sebe liší zbožný a duchovní člověk. Podle mého názoru je mezi tím zcela zásadní rozdíl. Náboženství stvořili lidé a jde o organizovaný systém víry skládající se z různých vyznání, nauk, rituálů a textů a většinou (ale ne vždycky) se točí kolem nějakého božstva. Pokud se lidé řídí určitým systémem víry, jsou přesvědčeni, že tím získají výhodnější pozici na druhém břehu.

Duchovno je naproti tomu zcela osobní hledání, jehož cílem je odhalení vyššího smyslu života a existence v tomto světě. Nemusí být spojeno s rituály či psanými texty, ale může obsahovat projevy lásky k božskému zdroji neboli Bohu a vyžaduje pochopení, jak lze využívat tuto všeobjímající energii v každé situaci. Duchovní člověk k sobě cítí lásku a úctu a chápe, jaké je jeho spojení s ostatními lidmi.

Je mnoho cest, po nichž se dostanete na místo, kde jednáte se sebou i s druhými laskavě a jste v klidu. Znám spoustu jedinců, kteří se sami označují za ateisty, a jsou hodnější než někteří duchovní či zbožní lidé, ovšem bývá tomu i naopak. Vždy jde o vytvoření názorového systému, jaký vám vyhovuje a pomáhá být co nejlepším člověkem a vybízí vás, abyste se chovali čestně a slušně. Neexistuje jedna jediná správná cesta. Často říkávám, že na všech náboženstvích je špetka pravdy, ale žádné neobsahuje veškerou pravdu. Pokud se na posvátné texty světových náboženství nedíváte pohledem plným lásky a přijetí, prokazujete jejich autorům medvědí službu.

Jednou z věcí, jaké se mi na náboženství nelíbí (ať už jde o jakékoli náboženství), je přesvědčení některých lidí, že jejich cesta je ta jediná správná. Mnohé války na tomto světě bývají bohužel založeny na pocitu, že určitý systém víry je jediným slovem Božím. A tím vzniká postoj „my proti nim“.

Náboženství mluví hodně často o Bohu, zatímco duchovno se zaměřuje na praktickou realizaci představ spojených s Bohem v běžném životě. Duchovno je velmi osobní cesta, ale destinace je vždy stejná: láska. Masový přechod od organizovaných náboženství k duchovnu, k němuž došlo během posledních desetiletí, jasně ukazuje, že lidé touží klást otázky, místo aby přijímali předem připravené odpovědi. Začínají zpochybňovat dogmata, aniž by riskovali, že je druzí odsoudí, a nebojí se být sami sebou.

Naše planeta je vybavena duchem projevujícím se v tolika různých podobách a lidských příbězích, že je ostudné, že někteří lidé chtějí, aby ostatní byli stejní jako oni. Lidská touha posuzovat je nesmírně silná, ale pokud všichni pochopíme, že každý má svou jedinečnou cestu, nemyslíte, že se země stane mnohem příjemnějším místem k žití?

***

Druhá kapitola
Vědomí, energie a síla myšlení

HELEN KELLEROVÁ měla určitě hodně velký problém s určením jevů, jichž se nemohla fyzicky dotknout, a stejně tak se my všichni potýkáme s konceptem vědomí. Lidé po celé věky probírají otázku, zda je vědomí produktem mozku, nebo je-li mozek pouhým přijímačem pro již existující vědomí. Přestane vědomí existovat, když mozek zemře? Nebo jeho energie nezanikne, přestože mozek už nefunguje? Jedna strana této diskuse vyžaduje důkazy a testy, zatímco druhá prostě přijímá tvrzení, že energie nezanikne.

Určitě je vám jasné, v co věřím já (coby spiritistické médium), protože vědomí je přesně tím, na co se napojuji dlouho poté, co mozek přestane fungovat. Pro mě to není otázka diskusí. Nemohu popírat něco, co skutečně zažívám.

Použiji jednoduchý příměr: radioamatérský přístroj. Tvoří ho spousta různých drátů, které jsou ale bez radiových vln celkově k ničemu. Přestane-li přístroj fungovat (neboli „zemře“), radiové vlny existují dál. Vše, co přístroj přijal nebo vyslal, je kdesi venku v podobě energie.

Tajemství vědomí

Vraťme se o kousek zpět a pokusme se vytvořit funkční definici: Vědomí je bdělé vnímání „bytí“. Je to pocit, že jsme součástí všeho, co existuje. A tento pocit se mění okamžik po okamžiku. Proto existuje mnoho úrovní vědomí. Když čtete tuto knihu, vědomě vnímáte, jak se dotýkáte stránek, přejíždíte pohledem slova, zároveň vnímáte různé zvuky a vůně v okolí a možná vám hlavou proletí pár myšlenek. Je to vaše vědomí – neboli bdělé prožívání této chvíle. Zcela plynule přechází z jednoho okamžiku do druhého a je zjevné, že bděle vnímáte vnější i vnitřní jevy.

Lidé se v průběhu celých písemně zaznamenaných dějin snažili definovat vědomí a samozřejmě existuje spousta teorií a názorů pokoušejících se odhalit, co vědomí skutečně je. Ani náhodou si nemyslím, že realita vědomí je poznatelná v době, kdy tady dole na zemi používáme mozek. Určitě máme pár záblesků a dílků skládanky a je úžasné pronášet různé názory a hypotézy, nicméně ani poté, co je vše řečeno, není onen koncept definovatelný. Pro nás lidi je natolik rozsáhlý, že ho prostě nedokážeme pochopit.

Rozvíjení vědomí

To však neznamená, že neexistují pomůcky, jež nám umožňují pozvednout vědomí na vyšší úroveň. Já osobně používám jeden trik. Nakreslím obrázek mrakodrapu a páskou ho přilepím na zrcadlo v koupelně. Pak dám jednotlivým podlažím názvy emocí, jaké prožívám. Například úplně dole je STRACH – s narůstajícími patry budovy se objevují nápisy VINA, LÍTOST, PŘIJETÍ, POMÁHÁNÍ, RADOST, KLID a LÁSKA.

Každé ráno, když si čistím zuby nebo se holím, odhaduji, co asi přinese nový den, a zjišťuji, na jakém patře se právě nacházím. Pak se soustředím a zkouším vystoupit na vyšší podlaží. A v průběhu dne se na té úrovni snažím žít. Řekněme, že jsem si zrovna přečetl nelichotivý komentář na Facebooku nebo na YouTube. Možná bych se měl litovat a říkat si, že mě lidé nechápou. Ale vědomě se rozhodnu přijmout fakt, že jsem na této planetě proto, abych pomáhal druhým, protože mi to dělá radost. A zanedlouho, v podstatě než si vyčistím zuby, se hned cítím mnohem lépe.

Obraz mrakodrapu využívám i při meditaci. Mnozí lidé dokážou sedět v klidu a zvýšit svůj krevní tlak (jak dokazují studie o meditaci) a já si vizualizuji svůj mrakodrap a snažím se pozvednout své vědomí.

Zezačátku je dobré zjistit, na jakých úrovních se nacházejí vaše myšlenky a vzorce chování. Jen výjimečně se stane, že člověk dokáže setrvávat jen na vyšších úrovních; nikdy byste se neměli posuzovat podle druhých lidí. Cílem je pozvednout vědomí, nikoli soutěžit. Úrovně každého člověka se mění podle toho, čím v životě právě prochází. Tato vizualizace mi navíc pomáhá pochopit pohnutky druhých a uvědomit si, proč provedli určitá rozhodnutí.

Takže co je možné udělat, abychom pozvedli své vědomí na vyšší úroveň? Mějte na paměti, že úroveň našeho vědomí ovlivňuje všechno kolem nás: čtení knih, poslouchání hudby, sledování televize, společnost, s níž trávíme čas, a činnosti, jakým se věnujeme ve volných chvílích.

Zkuste nakreslit svůj vlastní mrakodrap a zapište na něj emoce, jaké prožíváte. Představujte si, jaký by byl tento svět, kdyby se každý člověk každé ráno vědomě snažil zmáčknout tlačítko ve výtahu mrakodrapu tak, aby vyjel až nahoru.

Energie nikdy neumírá

Když jsem se před třiceti lety začal věnovat duchovní práci, pokaždé jsem s klienty probíral koncept energie. Říkal jsem jim, že všechno je energií, jež je v neustálém pohybu: molekuly v pevných věcech se pohybují pomalu a molekuly v nepevných věcech se pohybují rychleji.

Když jsem před třemi desetiletími začal mluvit o energii, lidé se na mě dívali, jako bych mluvil nějakou cizí řečí. Dnes jde o téma, s nímž se setkáváme zcela běžně:

• „Jsi mi sympatický. Máš moc dobrou energii!“

• „Realitní makléř mi ukázal byt, který má podle feng-šuej špatnou energii.“

• „Až budu na pohovoru, pošli mi pozitivní energii.“

• „Tvůj přítel má děsivé vibrace.“

• „Když vysíláš příjemnou energii, budeš ji i přijímat.“

• „Taky sis to myslela? Tak to jsme vyladěni na stejnou vlnovou délku!“

Teorie o energii se mění stejně rychle jako technologie. Ani profesionálové nestačí držet krok, natož běžný člověk. Já nejsem žádný vědec, takže vám mohu říct pouze svůj názor: Energie nikdy neumírá, ale může měnit formu. A zároveň jsem přesvědčený, že kvantová mechanika a duchovno se budou postupně stále víc setkávat, a také si myslím, že jednou bude vědecky potvrzeno poznání říkající, že „Bůh je všude“. My ho dokážeme vyjádřit jen jako laici.

Kvantová energie: Setkání vědy a duchovna

Kvantová mechanika nám sděluje o energii mnohé fascinující věci: například, že subatomické částice mohou být na několika místech současně a že nemají jeden přesně daný řád. Vzhledem k tomu, že vše, co vnímáme jako „reálné“, je tvořeno atomy, týž zákon by se dal použít i na to, co nazýváme materiálním světem. Božské síly neboli Bůh skutečně existují a v žádném případě to není hněvivý stařík sedící na trůnu v oblacích. Je to vlídná energie prostupující vším a všemi.

Energie je koncept, jenž se stále objevuje v průběhu celých zaznamenaných dějin lidstva. Dávné civilizace, například Egypťané, ji používaly k léčení. Když si vezmete nějakou knihu, v níž jsou vypodobněni faraoni, zjistíte, že často drží v rukou předměty válcovitého tvaru. Jeden byl z mědi, druhý ze zinku a společně napomáhaly vyvažování dvou základních proudů lidské energie, které staří Egypťané nazývali ba a ka, což odpovídá jinu a jangu z východní tradice. Číňané zmapovali zvláštní energetické meridiány, které se nacházejí v těle a posilují ho a léčí. Dnes je běžně známe z akupunktury. Mnohé domorodé tradice a šamani mluví v kontextu léčení o vztahu energie a těla.

Novodobá věda dosud neobjevila způsob, jakým by tuto energii detekovala, nicméně výjimeční badatelé, mezi něž patří například Amit Goswami, Ph.D., už se nacházejí na samém okraji setkání vědy a duchovna. Dr. Goswami byl označen za otce moderní kvantové teorie a je vůdčí postavou vědecké komunity, jejíž členové věří v existenci duchovní dimenze. Pokud jste neviděli dokument Kvantový aktivista (The Quantum Activist), vřele vám ho doporučuji. Vypráví příběh o cestě dr. Goswamiho do sféry duchovna ve snaze vysvětlit zdánlivě nevysvětlitelné objevy vycházející z experimentů v oblasti kvantové fyziky.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Dobrodružství duše.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.