Dana
Jaroslav Bálek

1. vydání
vydáno v září 2016 jako 35. publikace
vydal Pavel Kohout (www.kknihy.cz)

ISBN 978-80-88061-90-8 (epub)
ISBN 978-80-88061-91-5 (mobi)
ISBN 978-80-88061-92-2 (pdf)

nakladatelství a prodej e-knih
www.KKnihy.cz

zpracoval Pavel Kohout
www.PKweb.eu

Dana první

Pavel viděl Danu prvně na jakémsi větším večírku. Docela jej
 zaujala, byla to modrooká blondýna, což se mu vždy velmi líbilo. Někdo má rád
 černé nebo tmavší typy, a to ať už jde o vlasy, oči či pleť. Pavel, ale byl
 opačný typ, čím by žena světlejší, tím lépe. Říká se, že muž dědí vkus po svém
 otci. A Pavlova matka byla skutečně přírodní modrooká blondýna a jej
 pravděpodobně stejně jako jeho otce tyto typy fascinovaly. Na druhé straně se
 mu však Dana zdála o dost mladší, ještě studovala vysokou školu, což on už měl
 poměrně delší čas za sebou. Měl v té době také nějakou vážnější známost, tak se
 s ní ani nepokoušel o bližší kontakt.

Poté ji nějakou dobu neviděl, až jednou šel s přáteli do
 tehdy oblíbené taneční vinárny, a tam zjistil, že Dana byla rovněž pozvaná.
 Říkala mu, my jsme spolu ještě netancovali, což byla pravda, a víceméně jej
 vyzvala k tanci. Z toho na jedné straně sice měl radost, na druhé straně i
 určitou obavu, protože byla perfektní tanečnice, která se v tanci vyžívala, a
 on naproti tomu v tanci nijak zvlášť nevynikal, spíše naopak. Někde četl, že aby
 muž při tanci zapůsobil, nesmí se nechat ženou vést, ale naopak on musí být tím
 vůdcem, a tak projevit určitou rozhodnost a dominanci. To při jeho hudebním
 sluchu byl vždy určitý problém. Vzpomněl si, jak kdysi s jednou tancoval a ta
 jej neustále dirigovala, kdy má jít rychleji a kdy zase pomaleji, kdy pravou a
 kdy levou, a tím jej značně znervóznila a zcela otrávila. Někdy se také mužům
 doporučuje, nepoužívat obvyklé vyznání k tanci slovy: smím prosit? Neboť je to
 otázka, a tím i vyjádření určité nejistoty. Lépe je prý oznámit: jdeme tančit!
 Tedy nikoli otázka, ale oznámení nebo i rozkaz. Tady záleží asi i na síle a
 intonaci hlasu, které je třeba zvolit podle konkrétní situace. A vzít ji za
 ruku, a než se z toho vzpamatuje, jste na parketu. Je fakt, že Pavel si potrpěl
 na dobré vychování a byl dosti konzervativní, a tak prakticky vždy vyzýval
 dívky k tanci obvyklým: smím prosit? Ale zdálo se mu, že se některé na něj
 přitom dívaly, jako by spadl z měsíce anebo v lepším případě snad přišel
 odněkud z první republiky. Tak tomu nebylo dokonce ani v tehdy oblíbeném filmu
 Kristián. Tanec s Danou proběhl v pořádku a vše bylo dosti příjemné. Pavel si s
 ní, ale rande nedával, protože měl pořád onu známost anebo možná zase nějakou
 úplně jinou.

Po čase ji opět potkal na jakémsi menším plese. Druhý den
 měl v práci dosti náročný, a tak musel odjet půlnočním metrem, i když se mu
 vůbec nechtělo. Divila se, že již odjíždí a v jejích očích viděl zklamání
 prodchnuté určitou nestoudností, která dost slibovala. Její výraz jakoby
 vyjadřoval možnost noci plné intenzivního sexu, vášně a rozkoše. Vzpomněl si
 na výrok jeho oblíbené německé spisovatelky, zpěvačky a skladatelky Bettiny von
 Arnim, že láska se rodí v okamžiku organického spojení dvou očí. Na pohled a
 výraz tváře u žen dosti dal. Proto preferoval často i ne zrovna nejkrásnější
 ženy, s ne úplně dokonalými těly, ale výrazem určité zvrhlosti, před klasickými
 krasavicemi sice s výstavními těly, jejichž pohled a výraz byl však nudný,
 prázdný, nic neříkající zcela bez emocí. Nevěděl, dokdy by se zdržel, a kde by
 skončili, a v práci to bylo tehdy opravdu velmi naléhavé. Pak toho do určité
 míry litoval, ale jisté věci již nelze vzít zpět, a ani se bohužel již nikdy
 nemusí opakovat. Takový už je život.

Její pracoviště bylo blízko jeho bydliště. Občas ji potkal
 ráno na ulici, když šel do metra a ona zase z metra. Vyměnili si tak vždy pár
 slov. Bylo to příjemné a takto ráno potkával i své jiné známé dívky, které
 pracovaly v centru, zatímco on jezdil za prací z centra. Bylo to milé zpestření
 nehostinného rána a vždy byl zvědav, kterou potká.

Poté Dana začala chodit s jejich jedním známým, Zdeňkem,
 který byl ještě o dva roky starší než Pavel. Byl tak o 18 let starší než ona.
 Její rodiče se rozvedli, když byla malá a matka se již znovu nevdala. V
 takových případech zpravidla ženy inklinují ke starším partnerům, protože v
 nich nalézají jakousi náhradu za otce. Tady tomu asi také tak bylo.

Později Pavlovi vyprávěla, že se Zdeňkem se seznámila na
 jakési dovolené, kdy byly společné sprchy pro muže i pro ženy. Zaujal ji
 zejména tím, že měl nadměrně velké mužství, a právě z toho důvodu si jej prý
 sama vybrala.

Zdeněk, ale nebyl žádný génius, spíše naopak. Je zajímavé,
 že ženám to často nevadí, právě naopak s tím může mít někdy muž úspěch. Pavel
 na vlastní uši slyšel, že zrovna Zdeněk mnohdy vykládal už i ne nejmladším
 ženám a k tomu ještě i dosti vzdělaným, například různým docentkám, šílené
 kraviny. Takové blbosti by se Pavel styděl vypustit z úst. Ale ony ženy na něj
 koukaly s otevřenou pusou a plny obdivu. V žádném případě to nebraly jako by
 jim vyprávěl pitomosti, ale naopak jako by říkal něco skutečného a přitom
 úžasného. Ukazuje se, že někdy není zrovna důležitá velká inteligence, aby
 člověk dosáhl úspěchu. Dokonce se říká, že v určitých profesích může být spíše
 na obtíž, protože člověk zbytečně a nadměrně přemýšlí, místo toho, aby konal
 víceméně mechanicky. To se říká například o obchodování na burze, kde moc
 přemýšlení může zpomalovat a zpochybňovat rozhodování. Tam je třeba vyjít přímo
 z grafů, které se objeví na obrazovce, a bez uvažování provést příslušnou
 operaci. Rovněž třeba Winston Churchill říkal, že chytrost není nezbytná
 vlastnost pro politika. A o tom se můžeme i dnes velmi často na vlastní oči
 přesvědčit, že mnozí z nich té chytrosti skutečně mnoho nepobrali. No a vojna,
 tam voják ve většině případů vůbec nesmí přemýšlet, kdo tam byl, tak si
 vzpomene, že jde zpravidla o automatické plnění příkazů bez jakékoliv vlastní
 iniciativy. A platí to patrně i pro konverzaci se ženami, kde často asi není
 dobré moc nebo dlouho přemýšlet. V tomto případě, je ale někdy nezbytné
 nahradit chytrost značnou drzostí. Říká se, ženy mají rády prosté a jednoduché
 věci - například muže. A lidová moudrost také říká, že čím blbější sedlák, tím
 větší brambory.

Vůbec Dana, jak ji znal, tak si vybírala typy, snad s nimi
 nechodila, ale jen obklopovala, které zrovna neoplývaly velkou intelektuální
 invencí, rozhodně nebyly slušně řečeno žádní velcí myslitelé. Snad to dělala
 proto, aby nad nimi měla určitou převahu, pravděpodobně jí to dělalo dobře.

Navíc Zdeněk nebyl ani žádný krasavec. Byl poměrně dosti
 holohlavý, jen na okraji hlavy měl zcela šedivé vlasy, což se na jeho věk zdálo
 býti dosti předčasné. Hodně hezkých holek nechodí s nějakými krasavci, někdy se
 říká, že se jich i bojí, protože si myslí, že se na ně budou lepit pěkné dívky,
 a proto by jim mohli být nevěrní respektive je opustit. Jakoby si říkaly, že je
 lepší vrabec v hrsti než holub na střeše. Je to taková zvláštní ženská logika.
 I když možná ani ne tak zvláštní, může to pravděpodobně být způsobeno, že ve
 vztahu chtějí především jistotu, což je jistě pochopitelné. V této souvislosti
 si vzpomněl na výrok Francoise de la Rochefoucaulda, že žena je jako lilie,
 jemný muž se ji neodváží dotknout, ale přijde osel a sežere ji.

Na druhé straně zase nepříliš pohledné dívky často projevují
 zájem o pohledné muže, protože buď mají velké sebevědomí a k tomu i určitou
 drzost anebo si to sebevědomí takto chtějí zvýšit. Některé zase možná nechtějí
 až tak chytrého nebo bohatého partnera, aby se nenarušila rovnováha mezi nimi
 anebo nemusely měnit zažitý způsob života. Například dva byty, dva domy, dvě
 chaty, a co z toho pak zvolit, to je dilema. Prostě jak říkal Maugham, s ženami
 nikdy nevíte, jak na tom jste. Vůbec neuvažují jako lidé.

Zdeněk pak Pavlovi vypravoval, že vzal Danu na jeden velký a
 slavný ples. S ohledem na to, že byl vynikající tanečník, předváděl tanec i v
 jakýchsi tanečních kurzech, slavil úspěch. Odvezl ji k ránu z plesu a ona jej
 pozvala nahoru. Říkal, že s tím nedělala vůbec žádné drahoty a hned se svlékla.
 Své udělal asi právě i tanec, který ji přiváděl do transu.

Chodila se Zdeňkem asi tři roky. Mezitím se také více
 skamarádila s Pavlem. Postupně se ukazovalo, že vztah Dany a Zdeňka nebude mít
 pravděpodobně dlouhého trvání, zejména ze Zdeňkovy strany. I když měl rád
 tanec, tak se mu asi nechtělo to přehánět a nemusel zrovna pořád tancovat.
 Zatímco Dana ano, ta považovala každou chvíli bez tance za promarněnou. Rovněž
 byla trochu bláznivá a dost aktivní, zatímco Zdeněk chtěl mít svůj klid. Určitá
 aktivita je jistě fajn, ale nesmí ji být příliš. Chtěla rovněž stále souložit,
 jak říkal Zdeněk, muselo to být pořád, od rána do večera a od večera do rána.
 On, ale měl cukrovku, a tak jej to zřejmě unavovalo.

Byla poměrně shánčlivá, a tak jezdila k Pavlovi na zahradu
 pro třešně, jablka, hrušky a ořechy. Z nich pak pekla Zdeňkovi štrůdl, buchty a
 různé koláče. Muž, i když zpravidla dává přednost masu, vždy ocení, když ho
 žena občas krmí takovými dobrotami. Pavlovi, ale nedala ani ochutnat. Chodil
 ji, při cestě zpět na nádraží, doprovázet přes les. Jednou, to zřejmě její
 vztah se Zdeňkem se již chýlil ke konci anebo možná již skončil, se jej
 uprostřed lesa zeptala: nerozdáme si to? To jej překvapilo. Nevěděl, jestli to
 myslí vážně, nebo je to jen legrace. Nestačil rychle zareagovat. Správná
 odpověď byla pochopitelně ano. Ale on byl tak překvapen a tak málo pohotový, že
 se nezmohl na nějakou odpovědět, pouze se usmál a pokračoval v chůzi. Na druhé
 straně nutno říci, že na takovéto radovánky měl raději intimnější prostředí a v
 příměstském lese bylo někdy lidí jak na Václaváku. Taky se mu zdálo zajímavé,
 když doba mezi seznámením a vyspáním je delší, protože samotný tento kontaktní
 proces považoval za poměrně vzrušující.

Jednou se Dana objevila s modřinami v obličeji. Bylo vidět,
 že ji to netrápí ani tak fyzicky, jako spíše psychicky. Smutně říkala, že se
 rozešli se Zdeňkem, ale modřiny nikde nehlásila. Zdálo se, že rozchod byl
 opravdu velmi bouřlivý. O příčině, ale nechtěla mluvit.

Jeden Pavlův známý, Tomáš, který ji také znal již nějaký
 čas, to viděl jako příležitost pro sebe. A tak ji hned vzal na plavbu lodičkou
 po Vltavě. Pravděpodobně spolu začali nějak více kamarádit, protože pak Pavlovi
 po čase volala, že se u Tomáše na venkově organizuje bramborová brigáda a
 lákala jej tam. Pavlovi se tam, ale nechtělo, tak to odmítl. Tomáš by se k ní
 dobře hodil, také byl nadšený tanečník. Bydlel kousek za Prahou, kde Danina
 matka měla malou chatičku a on jim tam občas zajišťoval různé práce a opravy.
 Ale není známo, zda by uspokojil její prý nymfomanské sklony.

Tomáš měl o Danu velký zájem, a tak se nechal od ní, a zdá
 se, že s radostí, přesvědčit aby s ní chodil do tanečních kurzů na tehdy
 nesmírně populární lambádu a dirty dancing. Poté však Tomáš musel odejít do
 nemocnice na jakousi operaci, a tak kurzy nemohl dále navštěvovat.

Pavel jednou Daně nabídl návštěvu divadla, kam se nechala
 bez námitek pozvat. Čekal, že když na to kývla, tak mu to nějak oplatí, také
 jej někam pozve, ale to se šeredně mýlil. Patřila mezi ty typy žen, které se
 nechají s klidem pozvat, ale nenásleduje nějaká odplata.

Vzpomněl si, jak kdysi šel na návštěvu k jedné dívce a
 přinesl s sebou lahev vína, ta ji vzala, sotva poděkovala, dala do špajzu a jemu
 nabídla čaj. Od té doby byl dost opatrný, lahev měl mnohdy schovanou v tašce a
 zeptal se dívky, zda má chuť na víno nebo zda by si snad dala šampus. A pokud
 přisvědčila, tak požádal o otvírák a dvě skleničky a pro jistotu až poté vytáhl
 láhev z tašky.

Dana jednou ráno opět potkala Pavla a při té příležitosti se
 jej zeptala, zda by s ní nešel na ples. To se mu zdálo jako velmi zajímavá
 nabídka, kterou nelze odmítnout. Věděl, že to určitě skončí sexem. Vzal si
 proto před plesem slipy, což po každé dělal, pokud byla určitá pravděpodobnost,
 že skončí v posteli s nějakou ženou. Je to pozůstatek z raného mládí, když
 skončil v posteli s jednou tehdy hodně známou, ale již postarší manekýnou,
 která, když se svlékal, pravila s určitým pohrdáním v hlase: je trenýrky, to už
 jsem dlouho neviděla! To jej poznamenalo a dával si pozor, aby se to již
 neopakovalo.

Ples byl v pražské Lucerně. Sál byl narván k prasknutí. Měli
 dobré místo hned u parketu v přízemí, kde byl vskutku neobvyklý přehled po
 všem, co se kde dělo. Velká blízkost ostatních tanečníků působila na Danu v tom
 směru, že nechtěla nic zmeškat, a proto musela být pořád na parketu. To nebylo
 nic pro Pavla, který měl rád odpočinek a s oblibou doplňoval vypocené tekutiny.
 Tentokrát se však nedalo nic dělat, byl nucen vyhovět jejím požadavkům.

Danu tanec opravdu hodně vzrušoval, zdálo se mu to až
 nepochopitelné, protože s ním tanec až zas tak nic nedělal. Vypadalo to, jakoby
 pro ni tanec byla nejdůležitější věc na světě. Takovéto vzrušení z tance u mužů
 asi nebývá. V případě mimořádně krásné a vzrušující partnerky, to tak jistě
 může být. Ale jinak jen asi výjimečně. Měl jednoho známého, o kterém se říkalo,
 že je homosexuál. Ten chodil velmi často na plesy a zpravidla nevynechal ani
 jeden tanec. Vždy měl poměrně hezké partnerky, po každé nějakou jinou. Domu
 šel, ale vždy sám. Říkali, že jej vzrušuje takto tancovat. Jestli si snad
 přitom představoval, že je ženou?

V dávné minulosti nejprimitivnější podstata sexuálních
 námluv v celé živočišné říši prý spočívala v určitých rytmických pohybech a ve
 vábivých zvucích. Z toho vycházel i tanec. Dříve obě pohlaví málokdy tančila
 společně. Ponejprv tancovali muži, a ženy je pozorovaly, a pak si pořadí
 vyměnili. Přihlížející muži i ženy jevili výrazné známky sexuálního vzrušení.
 Ženy se kvůli vystupňování tohoto vzrušení učily vyzývavým pohybům boků,
 rytmickému natřásání břišního svalstva i zadních partii. Muži obdivují tyto
 pohyby, a ženy zase prý více vzrušuje hudba a hudební projevy. I dnes se zdá,
 jakoby si ženy vystačily samy a k tanci ani partnera nepotřebovaly. Asi proto
 ani Daně nevadilo, když měla tancovat sama, velký důraz přitom dávala na
 příslušný pohyb, který neskutečně prožívala. Podle Pavla, tak u velkého počtu
 tančících a hlasité hudby, mohlo jít o případ davové psychózy vyplývající ze
 shromáždění jistého počtu lidí a jejich výrazného komplexního ovlivnění. To u
 žen může vést až k orgasmu. Takové davové šílenství lze vidět například při
 koncertech některých hudebních skupin, kde se mladé dívky dostávají do transu,
 strhávají ze sebe části oděvu a s vytřeštěnými zraky, někdy i s pěnou u úst,
 vydávají orgastické skřeky. A to se projevuje i u tance. K takovému chování
 jsou prý ve zvýšené míře disponovány ženy s povahovými rysy hysterie. To právě
 asi platilo i pro Danu.

Někde se říká, jak v tanci, tak i v posteli. Pavel si nebyl
 jist, zda to tak skutečně platí. Pokud ano, tak by na tom asi nebyl dost dobře
 anebo by snad byl výjimkou, která potvrzuje pravidlo? Dana by zase musela být
 hodně dobrá. Některé ženy si tak prý testují své partnery a snad to dělají i
 někteří muži.

Podle určitých výzkumů, což se Pavlovi zdálo dosti
 překvapivé, jsou ženy v sexu mnohem vzrušivější než muži. Na rozdíl od mužů je
 prý dokáže vzrušit každý sexuální podnět a sem asi podle některých také patří
 tanec. Dokážou své sexuální vyvrcholení zažít i na základě psychických podnětů,
 silného prožívání určitých situací ve svých představách. Dokonce prý k tomu
 nepotřebují ani sebemenší tělesný dotyk, může stačit jen skutečná nebo i
 vysněná blízkost jejich idolu.

Po plesu ji pozval k sobě, i ona říkala, že je možné jet k
 ní. Nakonec vybrali Pavlův byt, který byl poblíž Lucerny.

Milování proběhlo, i přes plesovou únavu a pozdní noční nebo
 přesněji brzké ranní hodiny, jak takž. Říkala, že ji bolí nohy, což on přičítal
 tanečnímu pohybu, ale to popírala, s tím že to mívá po orgasmu. Ten prý často
 prožívá jako menší chvění a příjemné brnění prostupující až po konečky prstů.
 Ráno ji doprovázel na metro. Jela domu, i když pracovala kousek od Pavlova
 bytu. Říkala, že se musí převlíknout, aby to v práci nebylo nápadné. To by asi
 chlapa nenapadlo. Pavel měl častou zkušenost, že když u něj přespaly nějaké
 dívky, které třeba pracovaly i hned vedle, tak jely přes půl Prahy, tam a zpět,
 jen proto, aby nejely do práce stejně oblečeny. Možná, že v práci vykládaly, že
 mají rande a spoluzaměstnankyně si to nenechaly jen tak pro sebe. A teď asi
 byly všechny zvědavy, jak to dopadlo, a měly tak možnost zpestření pracovního
 dopoledne konverzací na toto téma.

Pak mu brzy volala. Některé dívky, když se s nimi muž jednou
 vyspí, tak dělají, jako by již ruka byla v rukávě. To mnohokrát Pavla odradilo
 a vztahy potom z obavy přerušil. Ale u Dany mu to nevadilo.

Šli spolu do kina na tehdy populární film Hříšný tanec.
 Pavla to nebavilo, protože film už několikrát viděl. Ne že by se mu nějak
 zvlášť líbil, a že by proto na něj chodil dobrovolně, ale měl nějaké mladé
 kamarádky, a ty ho chtěli za každou cenu vidět. Byl to pro ně jakýsi kultovní
 film. On byl tak vždy nucen jíti s nimi.

Jednou jej vzala na tanec s nějakými jejími známými. Šli do
 Slovanského domu a pak skončil k ránu u ní. Bylo zajímavé, že ten den byl
 zrovna 17. listopad 1989. V práci mu jeden spolupracovník říkal, že jeho dcera
 se bude zúčastňovat nějaké studentské akce. Čekal, co na to Pavel řekne, ale
 ten jen pokrčil rameny. Nikdo tehdy nečekal, že to bude mít takový dopad. Tento
 den, který vešel do dějin, tak strávil tancem a milováním, i když jen o pár
 metrů dále byla velká historická demonstrace. To byl pátek, v sobotu pak Pavel
 odjel na chatu, a když se v neděli vracel, viděl policii a zbytky demonstrantů,
 ani netušil, co se vlastně stalo. Dana u nich byla doma na návštěvě a tak jej
 informovala.

Za nemocného Tomáše jej přemluvila, aby s ní chodil do
 tanečních kurzů. Neměl z toho pražádnou radost, ale co by člověk v
 zamilovanosti neudělal. Chodila tam spousta mladých chlapců a dívek, kteří na
 Pavla, který se již blížil čtyřicítce, koukali jako na exota. Navíc po tanci
 jezdil k Daně a pak druhý den rovnou do práce čili měl společenský oblek a
 světlou košili, což se na tento druh tanců vůbec nehodilo. Zvláštní dojem,
 který způsoboval, mírnila ona tím, že se v tanci vyžívala, hodně jej prožívala,
 a tak do kurzu docela zapadla. Říkala, že je u tance celá vlhká. Někdy měl
 dojem, že ji vzrušuje snad více než samotný sex.

Když se vraceli domu, chtěla, aby jí nesl v náručí, což šlo,
 protože nebyla moc těžká a ulice již byly prázdné, tak to nevzbuzovalo žádnou
 pozornost. Bylo to snad pro ni něco, jako jakási předehra před nadcházejícím
 milováním, přechod mezi skončeným tancem a očekávaným radostným završením dne.

Doma nikdy netancovala, i když si to chtěl s ní zkusit, aby
 se pocvičil a na veřejnosti nevypadal moc nemotorně. Asi jí to, ale vzrušovalo
 jen před širším publikem. Vyžadovala také u toho příhodnou hudbu, když se jí
 nezdála, tak tancovat nechtěla. Ač byla inženýrkou ekonomie, uvažovala o tom,
 že si udělá taneční konzervatoř a bude se živit tancem.

Pracovala v podniku, který vyráběl a prodával zdravotnické
 přístroje. Jela z tohoto důvodu do tehdejšího Sovětského svazu, do nějakého
 menšího města. Pomáhal jí nést z práce papíry, šli přes Václavské náměstí, kde
 byla velká oslava, protože zrovna Jakeš a celé předsednictvo ÚV KSČ složilo své
 funkce. Jen těžko se rozveseleným davem prodírali. Jel jí druhý den s těžkým
 kufrem doprovázet na letiště, bylo zrovna obrovská zima a na Letenské pláni
 bylo velké shromáždění občanů.

Letěla ještě s nějakým mladým mužem. Pavla napadlo, že by
 mohl na něj žárlit, ale pak tuto myšlenku zavrhl. Možná, že jej právě z tohoto
 důvodu vzala až na letiště. Nebyl ale typ, který by žárlil, tato vlastnost mu
 byla zcela cizí. Říká se, že žárlí především ti, co mají malé sebevědomí, a to
 Pavel nebyl. Ani se pak raději neptal, zda tam došlo k nějakým pokusům. Bývá
 zpravidla lepší po takových věcech nepátrat, a tak to zcela vypustil z hlavy.

Dana měla docela příjemný byt. Převážně bydlel u ní, protože
 měl přes zimu doma matku, která jinak po zbytek roku přebývala na venkově. Dana
 mu dala obřadně klíče od bytu, v tom jakoby snad spatřovala určitou magiku, že
 jejich předání je výrazem, že vztah je velmi blízký a trvalejší, možná osudový,
 ne snad jen krátkodobé povyražení. Je to něco, jako když si snoubenci vymění
 prstýnky. Její byt nebyl ani v centru, ani na kraji na Prahy, tak někde mezi
 tím, jelo se tam metrem a pak ještě autobusem. Byly to panelákové domy, jaké se
 stavěly někdy v sedmdesátých letech minulého století. Bydlela v prvním
 poschodí, odkud byl výhled na nižší patra ostatních paneláků, ale i na zeleň
 méně frekventovaných ulic. Dva pokoje, jeden menší, ten se moc nepoužíval,
 druhý větší spojený s kuchyní. Ve větším pokoji vlastně probíhal veškerý život,
 byla tam televize, stolek a křesla s gaučem. Televize se prakticky vůbec
 nepoužívala, protože Dana byla toho názoru, že je ještě dost mladá na to, aby
 volný čas utrácela sezením u televize, což jí Pavel plně schvaloval.

Spalo se na gauči, který byl možná pohodlný tak akorát pro
 jednu osobu, ale pro dvě byl dosti úzký. To nebylo nic pro Pavla, který měl rád
 velký prostor a s oblibou se v noci protahoval. Chtěla s ním spát vzájemně
 stočené do klubíčka, což se mu líbilo, když se chystal ke spánku, respektive
 usínal. Chtěla, ale tak spát celou noc, což s ohledem na omezený prostor bylo
 dost unavující.

Vydržela spát jen pár hodin denně, v tom se dost zásadně
 lišila od Pavla, který měl rád alespoň sedm hodin a ovšem i více. Vstávala do
 práce normálně asi ve tři čtvrtě na šest a ještě o půlnoci byla plná aktivity.
 Pro vztah dvou lidí je asi dobré, když mají přibližně stejný denní rytmus a
 přibližně stejně dlouhou potřebu spánku. Když jeden potřebuje spát devět hodin
 a druhému stačí čtyři, může to vést ke konfliktům a vyčerpání. Vždy po pár
 dnech musel odjet domu, aby se pořádně vyspal a zrekreoval. Jí však stačilo
 někdy odpoledne nebo k večeru si na chvilku zdřímnout a byla zase fit. Dříve
 bývalo častým zvykem, že lidé pokud k tomu měli příležitost, tak si chvilku
 pospali po obědě. V brzkých odpoledních hodinách se prý totiž vytváří takzvaná
 zóna zdřímnutí, kdy mnozí pociťují nárůst ospalosti. Ale Pavel by takto jen
 těžko usnul. Navíc v práci to ani nešlo, i když měl známého, který mu vyprávěl,
 jak někdy po bouřlivé a unavující noci se i v kanceláři dobře vyspal.

Někde četl, že skřivani, to jsou ranní typy, také nazývané
 ranní ptáčata, a sovy, to jsou noční typy, se nemají brát. Sovy prý mají
 nevýhodu, že trpí častěji depresí, mají horší kvalitu spánku, spí méně hodin
 než by měly a více inklinují ke kouření, kávě i alkoholu. Také tráví dost času
 u počítače, naopak mnohem méně sportují a trpí obezitou. Důsledkem toho bývají
 častěji depresivní, podrážděné a unavené. Spánkový dluh se kumuluje, nestačí už
 ho dohnat ani o víkendech. Mají-li spolu skřivan a sova děti, je otázkou, co po
 nich zdědí či po kom budou, také každé dítě může patřit do jiné skupiny. Pak se
 mohou konflikty ještě prohlubovat. Dana a Pavel nebyli naštěstí ani skřivan,
 ani sova, něco mezitím, ale rozdílná potřeba délky spánku mohla vyvolávat
 obdobné problémy.

Pavel mohl vstávat do práce asi o hodinu později. Bylo
 fajn, že mu vždy udělala poměrně vydatnou snídani.

Často anebo téměř po každé se ráno milovali. Dana zpravidla
 už byla oblečená a pak se rychle svlékla s tím, že přijde pozdě do práce, ale s
 ohledem na to, že to bylo téměř denně, měla strach, že ji kvůli pozdním
 příchodům vyhodí.

Pavel někde četl, že není nic lepšího než ranní orgasmus,
 protože ten vás celý den udržuje v dobré náladě. Stojí to za to, i když se
 přijde pozdě do práce. Tomu musel dát za pravdu, i když on začátek práce
 obvykle stíhal poměrně včas.

Ranní sex prý výborně nastartuje organismus a masivní
 uvolnění endorfinů mu dá pocit štěstí a optimismu. Spontánnost a i ranní spěch
 mají vliv na více adrenalinu, a tím i intenzivnější prožitky. Co však je asi
 nejdůležitější pro muže i ženy, že během spánku se mužům v těle hromadí
 testosteron, a tím je jejich libido v této době na maximu. Tato vysoká
 koncentrace testosteronu na muže působí prý až tři hodiny po probuzení. Pavel
 každé ráno pociťoval, že tomu tak opravdu je a znalci se v tomto skutečně
 nemýlí. Ranní sex prý působí i na to, že člověk mnohem lépe vypadá a zvýšená
 hladina estrogenů zlepší pleť i kvalitu a lesk vlasů. Někdo také říká, že může
 nahradit i dobrou snídani, s tím ale úplně nesouhlasil, protože rád dobře
 snídal, a to zvláště po ranním pohybu.

Někteří zase říkají, že může nahradit i ranní rozcvičku.
 Dokonce spálí více energie, a tak je ideální na hubnutí. Prý jeden styk spálí
 až 200 kalorií, což odpovídá patnáctiminutovému běhu. Může být příjemnou formou
 posilování svalů a srdce, zlepšení krevního oběhu a vůbec imunitního systému.
 No a provozuje-li se pravidelně, pak klesá nejen hladina cholesterolu, ale
 vylepšuje se i poměr jeho špatné a dobré části. Je prý také výborným lékem na
 různé bolesti, neboť endorfiny jim ulevují. Pavel měl docela rád ranní
 rozcvičky, nebo ani ne tak rozcvičky, ale třeba ranní běh nebo jiný intenzivnější
 pohyb jako rotoped nebo orbitrek. Pokud by si, ale měl vybrat mezi ním a sexem,
 pak by určitě zvítězil sex. Ale zařadit obě tyto činnosti do ranního programu
 považoval za vskutku úžasné.

Samozřejmě byl velmi dobrý i večerní sex, ten je mimo jiné
 prý i výborný lék na nespavost, kromě mírné a příjemné únavy vyloučí do těla
 příslušné hormony, které uspí. Endorfiny sníží stres a vyvolají pocit euforie,
 to je dobré i na lehčí formy deprese, kterými možná trpěla i Dana, a tak jí to
 i z tohoto hlediska mohlo dělat dobře.

Milovala chodit do nejrůznějších kroužků. Navštěvovala vše
 možné, aerobik, jógu, šití a hlavně tanec. Trávil tak mnohdy večery čekáním až
 přijde.

Možná, že tato její záliba byla vyvolána i tím, že nesnesla
 samotu a prázdný byt, zvláště pak večery, kdy by byla sama, se jí zdály dlouhé
 a působily na ni depresivně. Pravděpodobně to byl i vliv z dětství, kdy se
 možná někdy mohla cítit osamělá, opuštěná a nechtěná. Mohli ji i strašit, jak
 se to dětem někdy dělá, a tím u ní vyvolávat strach být sama doma. Nechtěla se
 ani fotit, prý aby se na ni Pavel díval ve skutečnosti, a ne na fotografii.

Pavel byl proti tomu naprosto opačný typ, nenáviděl
 navštěvovat různé kroužky. Rád trávil volný čas, jak sám chtěl, a ne aby mu
 někdo určoval, kdy a co má dělat. Byl to možná pozůstatek z dětství, kde jej
 zvláště otec nemilosrdně zapisoval do kroužků, které mu nic neříkaly a kam
 chodil s obrovskou nechutí. Byly to zvláště housle, pro které neměl vůbec žádný
 talent a na které byl nucen téměř denně cvičit.

Chtěla chodit s Pavlem i do jeho společnosti a na druhé
 straně jej brát i do své. To mu moc nevyhovovalo. Rád probíral s chlapy mužské
 záležitosti a naopak typicky ženské problémy, jej zas až tak nezajímaly. Tím do
 určité míry omezovala jeho svobodu. Byl to projev její emoční závislosti? Někdy
 to bylo spojeno i šlo by říci s jakýmsi vydíráním formou výčitek, a tím jakoby
 chtěla vyvolat u Pavla pocit viny.

On však potřeboval mít určitý vlastní prostor. Jakoby mu jej
 tak trochu brala, pomalu zbavovala koníčků a kamarádů a vlastně si ho tak
 přivlastňovala. Někdy to vypadalo, jakoby nebyla schopná samostatného života a
 jemu dávala za úkol se o ní starat a plnit její přání.

Určitý konflikt byl například, jak trávit sobotu a neděli. I
 v zimě Pavel preferoval alespoň z části jet na chatu. Potřeboval se zrekreovat,
 projít lesem, zaběhat, rýt nějaké záhony a řezat větve. Pročistit tak plíce,
 posílit svaly a načerpat síly na další náročný týden.

Dana naproti tomu dávala přednost trávení času v posteli. On
 by sice také rád trávil víkend v posteli a zvláště s ní, ale cítil, že jeho
 fyzická a psychická kondice by tím výrazně utrpěla. Ona, ale nechtěla být sama.

Čas spolu trávili prakticky jen milováním. Dívání se na
 televizi vůbec nepřicházelo v úvahu, to by bylo zdržování od příjemnějších
 věcí. Pavel si vzpomněl na Pavese Cesara, který říkal, že kdyby nebylo
 souložení nejdůležitější věcí života, genese by jím nezačínala. Pavla občas
 napadlo, že Dana považuje opravdu souložení snad spolu s tancem za
 nejdůležitější věc na světě.

Někdy to bylo spojeno i s randálem a výkřiky vášně, což
 Pavlovi ani tak nevadilo, protože bydlel jinde, kde tak nevzbuzoval nežádoucí
 pozornost. Vypravoval Daně, že měl souseda, kde je dělila jen tenká zeď a od

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Dana.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.