Cesta lásky

(Via l´amore)

De Brioni

Ústí nad Orlicí 2010

Edice erotické četby sv. 4 De Brioni – Cesta lásky

Editor: K. Janiš

Již vyšlo:

sv. č. 1 Bouchet, G. – Galantní šprýmy (2009)

sv. 2 Ptačí zpěvy (2009)

sv. 3 Alfred de Musset – Poslední noc proklaté (2010)

Autor: De Brioni

Název: Cesta lásky

Vydal: OFTIS Ústí nad Orlicí

Vydání: první elektronické

Rok: 2012

Sazba: Václav Novák

© De Brioni, (2010)

epub: ISBN 978-80-7405-268-2

mobi: ISBN 978-80-7405-269-9

Majitel této knihy zaručuje se, že tato nedostane se do rukou osob nedospělých, nebude půjčována a ani nešetrně předčítána.

Napsal

populární herec

– zpěvák – spisovatel – mořeplavec

de Brioni

Překlad přesně dle

originálu

I.

Po svojí matce, která byla velmi krásnou a vášnivou ženou, zdědila jsem nejen všechnu její krásu, půvaby, ale i její vášnivý temperament a věčnou touhu po nějaké velké, neznámé rozkoši, právě tak drásající, jako uklidňující. Ve svých šestnácti letech byla jsem tak vyspělou, že každý mi hádal dvacet-dvaadvacet roků. Také moje smyslnost byla už hodně probuzena. Často, několikrát za den, stávala jsem před zrcadlem a zálibně se dívala na svoje tělo. Měla jsem velká, plná prsa, dosud sice měkká, neztužená láskou a rozkoší, ale to nikterak nebylo na újmu mojí kráse. Ty jsem si před zrcadlem mačkala, tahala, třela bradavky, až byly krvavě rudé a trčely mi jako kolíčky. Odtud zabloudila jsem rukama na břicho, které jsem stahovala a opět vystrkovala, hrajíc si při tom se svými dlouhými, černými chloupky, jimiž jsem měla dole břicho hustě porostlé. Ty jsem čechrala, natahovala a upřímně těšila se z toho, jak se opět kudrnatí a v sebe zaplétají. Při tom cítila jsem podivné, milé teplo v celém těle, zvláště mezi nohama, které jsem pak, sedíc na židli roztahovala jak jsem jen nejvíce mohla. Rukama hladila jsem si pak svoji malou lasturku, strkajíc do ní brzy prsty, brzy ji opět hladíc celou dlaní, dlouho – dlouho, až dostavila se jakási křeč, při které vystřikovala mi z ní šťáva a máčela mi ruce, stehna, po nichž stékala. Ač mi tyto hry působily nevyslovitelnou slast a já mnohdy opakovala je i třikrát, čtyřikrát za sebou, přece mě ukojovaly jen nedostatečně. A tu jsem toužila po někom, s kým bych si mohla hráti, o pociťované rozkoši si povídati a o ni se děliti. Tato možnost naskytla se mi dříve, než jsem se nadála, v osobě slečny Olgy Nikolajevny, ruské emigrantky, dosti zámožné, která se svým bratrem bydlela toho času ve Florencii. Oba uměli italsky perfektně, a tak jsem se s ní, právě tak jako o něco později s jejím bratrem, dobře dorozuměla. Já tou dobou neměla už ani otce, ani matky a bydlela jsem u svého strýce, který ve Florencii obýval velký dům, v jehož jednom pokoji měl zařízenou jakousi poradní kancelář, v které jsem mu pomáhala. Práce nebylo mnoho, dva, tři dopisy – to bylo vše. Času měla jsem tedy dost. Strýc odcházel z kanceláře v deset hodin dopoledne, kteroužto hodinou končily se také úřední hodiny, a vracíval se někdy až pozdě v noci. V domě byl pak jen starý, nahluchlý sluha, právě taková kuchařka a dvě služky, které jsem nemohla ani vidět. Aby mi nebylo smutno, strýc vzal mi jmenovanou Olgu Nikolajevnu za společnici a ta k nám pak docházela vždy o třetí hodině odpolední a odcházela o deváté večer, anebo zůstávala u mne i přes noc, což později bylo třikráte, čtyřikráte do týdne. Ta jednoho dne přišla o hodně dříve a právě ve chvíli, kdy já seděla nahá, co nejvíce rozkročena před zrcadlem a oddávala se svojí zamilované hře s mými chloupky a lasturkou. Byla jsem tak zabrána ve svoji hru, že jsem ani neslyšela, když vstoupila. Olga došla ke mně a beze slova se dívala, jak si hraji. Skoro jsem byla už u konce, když jsem zvedla hlavu a spatřila ji. Ulekla jsem se tak, že jsem vykřikIa a chtěla utéci. Ale Olga mě zadržela a povídá: „Nebojte se, slečno, já nic neřeknu, vždyť já si také tak hraju. Pojďte, lehneme si na postýku a popovídáme si o tom – chcete?“ A nečekajíc na odpověď, vzala mě za ruku a dovedla k posteli, na kterou jsem si sedla. Hned jsem ale dala hlavu do polštáře a rozplakala se. Olga mě stále těšila, hladila mi vlasy, líbala na čelo a mluvila tak jemně, že jsem se pomalu uklidnila a přestala jsem plakat. Tu mi Olga povídá – „Tak je to moudré, holčičko, nač plakat, já se taky teď svléknu a budeme si trochu povídat. Uvidíš, jak se ti to bude líbit,“ a za chviličku na to: „Tak už jsem – podívej se!“ Zvedla jsem pomalu hlavu a div jsem nevykřikla znovu. Tentokráte ale obdivem. Olga stála přede mnou úplně nahá, rozkročena, s břichem vystrčeným proti mému obličeji. Měla nádherná prsa, velká – a jak jsem za chvíli na to zjistila, hodně tvrdá. A což ty chloupky, dívala jsem se rozšířenýma očima a byla jsem tak uchvácena pohledem na její tělo, že jsem mimoděk pootevřela ústa a roztáhla nohy. V tom se Olga otočila ke mně zády a vystrčila na mne zadničku. Viděla jsem dvě nádherné, narůžovělé polokoule, rozdělené uprostřed rýhou, která čím blíže ke středu tmavěla až skoro do černa. To byla dírka do její zadničky. Odtud opět jasněla až přešla v odstín krvavě růžový – v její nádhernou lasturu. Vzdychla jsem a uchopila svoji a vnořila do ní prst. Vtom se Olga otočila ke mně a pravila: „Líbím se ti, ano – pojď – nyní se ukaž ty.“ Jako ona i já stoupla jsem si před ni, roztáhla nohy a vystrčila břicho. Po chvíli jsem se otočila a vystrčila na Olgu zadničku. Najednou jsem cítila, jak mi Olga objala stehna a dala mi na obě moje dírky pusu. Pak jsem se vztyčila, Olga odvedla mě k posteli, položila mne a lehla si vedle mne. Hladila mi vlasy, líbala, třela mi bradavky, hladila mi břicho, hrála si s mými chloupky, což mě hodně a příjemně dráždilo, takže jsem se počala chvěti, roztahovala jsem nohy a tiše vzdychala. „Je to hezké, viď,“ říkala Olga, „ale počkej – napřed tě naučím správně jmenovat jednotlivá místečka tvého tělíčka. Řekni, jak říkáš tomuto“ a jazykem přejela mi prs. „Prs“ – řekla jsem – což Olgu rozesmálo. „Ano – tomu se říká prs ale jen v knihách“ ‚řekla, „my spolu budeme prsům říkati kozy. A jak jmenuješ toto“ – a rukou zajela mi mezi stehna. „Lasturka“ odpověděla jsem. „To je velmi hezké, opravdu,“ odvětila Olga, „ale hezčeji zní – řekneme-li kundička – a tomuto prdelka“ a prstem zajela mi do zadničky. „A brzo poznáš,“ pokračovala, „že tyto dvě dírky, právě tak jako kozičky a ústa, jsouce spojeny (čili mrdány) mužským ocasem, nebo lízány jazykem, dávají a poskytují nám neskonalou rozkoš a požitek. Co je ocas, ještě nevíš, rovněž nevíš, co znamená slovo mrdati, ale dovíš se to brzy. Dnes zůstaneme u jazyka. Roztáhni si nohy – počkej – víc, takhle – ano, tak je to dobře – a hezky lež a dívej se.“ Na to lehla si mi hlavou mezi nohy – a svůj jazyk položila mi na kundičku, kterou hned na to olízla pěkně od zdola nahoru. Projela mnou neskonalá slast a já poněkud vystrčila a nadzvedla dolejší část těla, za což mě Olga pochválila. Pak mne lízala, jednou nahoře, jednou dole,“ noříc jazyk do mojí kundy – a opět jej vytahovala. Roztahovala mi prsty kundičku, takže její jazyk mi ji zplna zasahoval. Brala mi kundičku do svých úst, sála a opět lízala, zasahujíc mi svým jazykem i prdel. Začala jsem se už svíjet a skoro jsem byla u konce, když Olga přestala, lehla si vedle mne, roztáhla nohy a povídá: „Tak – ukaž to teď ty – dívala jsi se, viď, tak honem, ukaž, zda jsi chápavou.“ Lehla jsem si jí mezi nohy a jako ona i já počala ji lízat. Šlo to dobře. Cítila jsem na jazyku divnou, ale opojnou chuť její kundičky a začala jsem ji lízat zběsile. Najednou jsem cítila, jak mi teče do úst její šťáva. Lízala jsem dál – dál – víc – víc, až i mně to přišlo a postříkala jsem Olze celou nohu, kterou měla mezi mými stehny. Bylo to skvostné.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Cesta lásky.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.