Božena Klímová

Příběhy pro optimisty

2013

Tyto verše z let 1986 až 1993

připisuji všem bližním, kteří rádi

zůstávají trvalým potěšením mé věčně

neklidné autorské duše.

Motto:

AFORISMUS

je bedýnka ze slov

s beránkem uvnitř.

Otakar Matušek

Moc tě prosím, překroč můj stín. Otakar Matušek

Příběh bez názvu

pro tebe, tebe, TEBE

Posílám verše volně se toulat

narazí-li na někoho vznikne chvění

Taková malá citová past

Neviditelný telefon od mého k tvému srdci

Tak nezavěšuj Prosím

Někde na trase je ještě jedno slovo

Jedu z Nechápova do Nevěděnic. Otakar Matušek

Příběh s otazníkem

pro mého muže J. K.

Odněkud jsem přišla

abych ve slově poezie psala Z

a kráčela tak s duchem doby směrem

ke krematoriu

přestože nesnáším umělý žár

Slunce je přece jen Slunce

Rok 2000 výkřikem z příští tmy

Co potom se vzkazy v genech

nevíme-li od KOHO až ke KOMU

Též moji milovaní předkové jsou dobře utajeni

v Čase

Darwinovu teorii však popírám

Praprababička s prapradědečkem rozhodně

na větvi neviseli

Měli závrať

Mohu dokázat Vezměme v potaz zpětnou vazbu

I já mám závrať A jakou!

Než dokonale odejdu

chtěla bych se dobrat hmatatelnějšího dna

Přilnout slovem víc k tělu

Být srdci bližší

Předejdu snad zprávě v učebnici

že (nedej Bože) opice

psaly

básně…

Stojí psáno: Pomáhejte si! Tak si pomáhám. Otakar Matušek

Příběh o logice

pro Otakara a Milenu Matuškovy

Nenapsala jsem ódu na město s bronchitidou

ačkoliv jsem tu doma

Nevykřikla jsem – Díky, ŽIVOTE!

když mi k nemocniční posteli přinesli berle

a broukli

že si je zdarma mohu ponechat

Jsem jenom ženská a nemám logiku v malíčku

Vždyť s matematikou jsem byla na štíru

v zásadním případě

– Volte libovolný bod!

Kdykoliv jsem tak učinila v hluboké víře

o pravdě počínání

příklad

byl

špatně

Jazykový purista: domlouval se posunky. Otakar Matušek

Příběh o možné náhodě

Pro Miroslavu Pajasovou a Jiřího Bednáře

Chci se přiblížit skutečnosti co nejvíce

zapojit do života jestli mi rozumíte

jenže smýkána diagnózami z ÁCH do OUVEJ

mohu SVĚT řídit leda z okna

Při jednom takovém výkřiku

(opravdu nerada)

plivla jsem plešatému muži na záda

A tak se potvrdilo pravidlo

že pravda vskutku někdy mine

rodnou půdu

V definici krásy by nemělo chybět slovo poprvé. Otakar Matušek

Příběh o králi a věcech všedních

pro Vladimíra Sainera

Zatímco ty jsi mlsal zmrzlinu s buráčky a čokoládou

já jsem chtěla na královském mostě potkat

samotného KARLA

Stačilo sejít po strmých schodech na Kampu

Otec vlasti se ukrýval za jakýmsi keřem

Odplivoval do kalně proudící Vltavy

a smutně říkal − Hernajz

Nesešla jsem Čas byl dušičkový Schodů mnoho

a panovník toužil po samotě

Zatímco vy jste mlsali zmrzlinu s buráčky a čokoládou

v obchodním domě Kotva se tyčil u pultu s jemným prádlem

černoch v kožichu

Na prsty nabíral průsvitné dámské kalhotky

Zvedal ty pavučinky nad hlavu

Smál se a bělmem na ně svítil

Přítomní nevědomky vytvořili číhající kruh

ve tvaru písmene Óóóóóóó

(každý po svém do páru vykreslil štíhlé nohy z broskví)

A potom já jsem mlsala zmrzlinu s buráčky a čokoládou

v tom samém dni

kdy se nestalo pranic podstatného

Ach…

Náruče lidí jsou plné věcí. Otakar Matušek

Příběh otevřeně zmatený

pro Radoslava Krbílka

Tuto noc trávila jsem s Picassem

Namouduši

Pablo byl rozjařen Vždyť právě prožíval období Slunce

Na plátně velikém tak přes dva světy

vyvedla jsem se mu pěkně do podoby mnohoúhelníku

ze kterého vyzývavě čnělo jedno jediné

ŇADRO – POMERANČ

Ve chvíli umělec rozmáchl se k podpisu

a jak měl ve zvyku

o něco posunul se v čase

Zmatené jitro do vlasů nasypalo mi synkopy

Hladový hřeben přivolal den

Chybělo málo!

Přišla jsem o moře západní měny

Co s ňadrem bezejmenným

I tak to za to stálo!

Duše vidí jizvami. Otakar Matušek

Příběh trochu nadnesený

pro MUDr. Čeňka Majvalda a Ladislava Mušku

Mluvím o smrti Občas Nadneseně S úsměvem

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Příběhy pro optimisty.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.