PRÁVNÍ PŘEDPISY EVROPSKÉ UNIE S JUDIKATUROU

PRÁVO OBCHODNÍCH SPOLEČNOSTÍ

SESTAVIL JAN LASÁK

Vzor citace:

Jan Lasák

Právní předpisy Evropské unie s judikaturou.

Právo obchodních společností. Praha : Wolters Kluwer ČR, a. s., 2011. s. 480

KATALOGIZACE V KNIZE – NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Právní předpisy Evropské unie s judikaturou : právo

obchodních společností / sestavil Jan Lasák. — Praha :

Wolters Kluwer ČR, 2011. — 480 s. — (Právní předpisy

Evropské unie s judikaturou ; sv 1)

ISBN 978-80-7357-611-0

347.7 * 347.72 * 341.171(4) * 347.951 * (4)

- obchodní právo — země Evropské unie

- obchodní společnosti — země Evropské unie

- komunitární právo

- soudní rozhodnutí a stanoviska — země Evropské unie

- právní předpisy

- přehledy

347.7 - Obchodní právo. Finanční právo. Právo

průmyslového vlastnictví. Patentové právo. Autorské

právo [16]

Právní stav publikace je k 30. 11. 2010.

© Wolters Kluwer ČR, a. s., 2011

ISBN 978-80-7357-611-0

Obsah

Seznam zkratek

Slovo redakce

Úvod

A. Práva společníků (akcionářů) a třetích osob a jejich ochrana

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (kodifikované znění)

Druhá směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření

Jedenáctá směrnice Rady 89/666/EHS ze dne 21. prosince 1989 o zveřejňování poboček vytvořených v členském státě některými formami společností řídících se právem jiného členského státu

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/102/ES ze dne 16. září 2009 v oblasti práva společností o společnostech s ručením omezeným s jediným společníkem (kodifikované znění)

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi

Doporučení Komise 2004/913/ES ze dne 14. prosince 2004 o podpoře vhodného systému odměňování členů správních orgánů společností kótovaných na burze

Doporučení Komise 2005/162/ES ze dne 15. února 2005 o úloze nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady a o výborech správní nebo dozorčí rady společností kótovaných na burze

B. Fúze, rozdělení a nabídky převzetí

Třetí směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností

Šestá směrnice Rady 82/891/EHS ze dne 17. prosince 1982, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o rozdělení akciových společností

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností

C. Nadnárodní formy obchodních společností

Nařízení Rady (EHS) č. 2137/85 ze dne 25. července 1985 o evropském hospodářském zájmovém sdružení (EHZS) 195

Nařízení Rady (ES) č. 2157/2001 ze dne 8. října 2001 o statutu evropské společnosti (SE)

Směrnice Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců

Nařízení Rady (ES) č. 1435/2003 ze dne 22. července 2003 o statutu evropské družstevní společnosti (SCE)

Směrnice Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců

D. Účetnictví obchodních společností

Čtvrtá směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností

Sedmá směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS

E. Přílohy

Přehled citovaných právních předpisů s uvedením novel a pramenů

Chronologický přehled citovaných právních předpisů

Chronologický přehled citovaných rozsudků ESD

Doporučení Komise 2004/913/ES

ze dne 14. prosince 2004

o podpoře vhodného systému odměňování členů správních orgánů společností kótovaných na burze

(Text s významem pro EHP)

Uveřejněno:

Úř. věst. L 385 ze dne 29. prosince 2004, s. 55 až 59

KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) V květnu 2003 přijala Komise sdělení „Modernizace práva obchodních společností a zlepšení řízení a správy podniků v Evropské unii – Plán pro postup vpřed“1). Mezi řadou návrhů na posílení práv akcionářů a obměně představenstev akcio vých společností připravuje iniciativu zaměřenou na podporu vhodné normativní úpravy odměňování členů správních orgánů společností v členských zemích.

(2) Forma, struktura a výše odměn členů správních orgánů jsou v pravomoci společností a jejich akcionářů. Měly by usnadnit nábor a udržení výkonných členů správních rad či členů představenstev majících způsobilost vyžadovanou pro řízení společnosti. Ovšem odměňování je jednou z klíčových oblastí, kde může dojít u výkonných členů správních rad či členů představenstev ke střetu zájmů a kde je nutno mít na zřeteli zájmy akcionářů. Systémy odměňování by proto měly podléhat vhodné kontrole řízení podniků založené na odpovídajících právech na informace. V tomto ohledu je důležité plně respektovat rozdílnost různých způsobů řízení a správy podniků ve Společenství, která odráží pohledy různých členských států ohledně rolí obchodních společností a orgánů odpovědných za určení způsobu odměňování členů správních orgánů a za stanovení odměny pro jednotlivé členy.

(3) Poskytování přesných a včasných informací emitenty cenných papírů buduje trvalou důvěru investorů a tvoří důležitý nástroj podpory řádného řízení a správy podniků uvnitř Společenství. Z tohoto důvodů je důležité, aby společnosti kótované na burze zajistily odpovídající transparentnost při jednání s investory do té míry, aby jim umožnily vyjádřit jejich názor.

(4) Při provádění tohoto doporučení by členské státy měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu a předcházet zbytečnému nerovnému zacházení s rozličnými typy subjektů kolektivního investování. Pokud jde o subjekty kolektivního investování, které jsou definovány ve směrnici Rady 85/611/EHS z 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)2), stanovuje již uvedená směrnice soubor specifických mechanismů pro řízení a správu podniku. Aby však předešlo zbytečnému nerovnému zacházení s těmi subjekty kolektivního investování korporačního typu, které nepodléhají harmonizaci na úrovni Společenství, měly by vzít členské státy v úvahu, zda a do jaké míry jsou v těchto neharmonizovaných subjektech kolektivního investování uplatňovány stejné mechanismy řízení a správy podniku.

(5) Akcionáři by měl být poskytnut jasný a podrobný přehled o politice odměňování společnosti. Takové uveřejnění by akcionářům umožnilo zhodnotit přístup společnosti k odměňování a posílit odpovědnost společnosti vůči nim. Přehled by měl obsahovat položky týkající se náhrad. Neměl by ovšem vést společnost k tomu, aby zpřístupnila veškeré informace obchodně citlivé povahy, které by mohly poškodit strategickou pozici společnosti.

(6) Měla by být rovněž zajištěna odpovídající transparentnost v oblasti politiky smluv se členy správních orgánů. Měla by zahrnovat zpřístupnění informací týkajících se záležitostí, jako je výpovědní lhůta a odstupné podle těchto smluv, které jsou přímo spojeny s odměňováním členů správních orgánů.

(7) Aby se akcionářům poskytla účinná možnost vyjádření jejich názorů a příležitost probrat politiku odměňování na základě srozumitelně podaných informací bez nutnosti zahájení postupu předkládání návrhu akcionářů, měla by být politika odměňování výslovným bodem jednání výroční valné hromady.

(8) Za účelem posílení odpovědnosti by měla být politika odměňování předložena k hlasování na výroční valné hromadě. Hlasování na této valné hromadě by mohlo mít doporučující charakter, aby nebyla narušena práva příslušných orgánů odpovědných za odměňování členů správních orgánů. Doporučující hlasování by neukládalo žádnou povinnost změnit smluvní nároky členů správních orgánů, ani povinnost změnit politiku odměňování.

(9) Akcionářům by rovněž měly být poskytnuty informace, na jejichž základě mohou povolat jednotlivé členy správních orgánů k odpovědnosti za odměny, které vydělávají či vydělali. Uveřejnění odměňování jednotlivých členů správních orgánů společnosti, a to jak členů představenstva či výkonných členů správní rady, tak nevýkonných členů správní rady či členů dozorčí rady, za předchozí finanční rok je proto důležité k tomu, aby akcionářům pomohlo zhodnotit odměňování ve světle celkové výkonnosti společnosti.

(10) Různé systémy odměňování, v jejichž rámci jsou členové správních orgánů odměňování formou akcií, opcemi na akcie či jakýmkoliv jiným právem získání akcií, nebo odměňováni na základě pohybu ceny akcií, a jakékoliv závažné změny těchto systémů by měly podléhat předchozímu schválení na výroční valné hromadě. Schválení by se mělo týkat systému odměňování a pravidel používaných pro určení jednotlivých odměn podle daného systému, ale ne odměňování jednotlivých členů správních orgánů podle daného systému.

(11) Vzhledem k důležitosti otázky odměňování členů správních orgánů je vhodné sledovat provádění tohoto doporučení a v případě nedostatečného provádění zvážit další opatření,

DOPORUČUJE:

ODDÍL I

Působnost a definice

1. Působnost

1.1 Členské státy by měly přijmout veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby společnosti kótované na burze, které mají zapsané sídlo na jejich území, dodržovaly toto doporučení. Měly by však řádně zvážit specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu ve smyslu směrnice Rady 85/611/EHS. Členské státy by také měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu, jejichž činnost uvedenými směrnicemi není upravena a jejichž jediným účelem je investování peněz získaných od investorů do široké škály aktiv a které neusilují o převzetí právní nebo řídící kontroly nad žádným z emitentů jejich základních investic.

1.2 Členské státy by měly rovněž přijmout vhodná opatření k zajištění toho, aby společnosti kótované na burze, které nejsou zapsány v některém členském státě, ale mají primární kotaci na regulovaném trhu zřízeném na jejich území, dodržovaly ustanovení tohoto doporučení.

1.3 Členské státy by měly zajistit, aby se toto doporučení vztahovalo na odměňování generálních ředitelů v případě, že nejsou členy správních, řídicích nebo dozorčích orgánů společností kótovaných na burze.

2. Definice pro účely tohoto doporučení

2.1 „Členem správního orgánu“ se rozumí jakýkoliv člen správního, řídicího nebo dozorčího orgánu společnosti kótované na burze.

2.2 „Společností kótovanou na burze“ se rozumí společnost, jejíž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu směrnice 2004/39/ES v jednom nebo více členských státech.

ODDÍL II

Politika odměňování

3. Uveřejňování politiky odměňování členů správních orgánů

3.1 Každá společnost kótovaná na burze by měla uveřejnit prohlášení o politice odměňování ve společnosti („prohlášení o odměňování“). Mělo by být součástí samostatné zprávy o odměňování a/nebo být zahrnuto v roční účetní uzávěrce a výroční zprávě či v poznámkách k výroční účetní zprávě společnosti. Prohlášení o odměňování by mělo být také zveřejněno na internetových stránkách společnosti kótované na burze.

3.2 Prohlášení o odměňování by se hlavně mělo zaměřit na politiku společnosti v oblasti odměňování členů správních orgánů pro následující finanční rok, případně další roky. Také by mělo obsahovat přehled způsobu, jakým byla politika odměňování prováděna v předcházejícím finančním roce. Zvláštní důraz by měl být kladen na významné změny v politice společnosti kótovaných na burze v oblasti odměňování v porovnání s předcházejícím finančním rokem.

3.3 Prohlášení o odměňování by mělo obsahovat alespoň tyto informace:

a) vysvětlení vzájemného vztahu proměnných a stálých složek odměňování členů správních orgánů;

b) dostatečné informace o výkonnostních kritériích, na kterých jsou založeny jakékoliv nároky na opce akcií, akcie či proměnné složky odměn;

c) dostatečné informace o vazbě mezi odměnami a výkonností;

d) hlavní parametry a důvody pro veškeré systémy ročních bonusů a jiné nepeněžité výhody;

e) popis hlavních znaků doplňkových důchodových systémů či systémů předčasného odchodu do důchodu pro členy správních orgánů.

Uveřejnění těchto informací v prohlášení o odměňování by nicméně nemělo zahrnovat uveřejnění informací obchodně citlivé povahy.

3.4 Prohlášení o odměňování by mělo také obsahovat a vysvětlovat politiku společností kótovaných na burze ohledně podmínek smluv pro členy představenstva či výkonné členy správní rady. Mělo by mimo jiné obsahovat informace o délce platnosti smluv s členy představenstva či výkonnými členy správní rady, příslušných výpovědních lhůtách a podrobnostech úpravy odstupného a jiných plnění poskytovaných v souvislosti s předčasným ukončením smlouvy s uvedenými členy správních orgánů.

3.5 Informace související s přípravným a rozhodovacím postupem uplatňovaným při stanovování politiky společnosti kótované na burze v oblasti odměňování členů správních orgánů by měly být rovněž uveřejněny. Měly by případně zahrnovat informace o pravomocech a složení výboru pro odměňování, jména externích poradců, jejichž služby byly využity pro stanovení politiky odměňování a role výročních valných hromad akcionářů.

4. Hlasování akcionářů

4.1 Aniž jsou dotčeny úlohy a organizace příslušných orgánů odpovědných za stanovení odměny členů správních orgánů, politika odměňování či každá významná změna v politice odměňování by měla být výslovným bodem jednání výroční valné hromady.

4.2 Aniž jsou dotčeny úlohy a organizace příslušných orgánů odpovědných za stanovení odměny správních orgánů, prohlášení o odměňování by mělo být předloženo akcionářům k hlasování na výroční valné hromadě. Hlasování může mít poradní nebo závazný charakter.

Členské státy mohou ovšem stanovit, že se bude hlasovat pouze v případě, že o to požádají akcionáři reprezentující nejméně 25 % celkového počtu hlasů akcionářů přítomných či zastupovaných na výroční valné hromadě. Tímto nicméně není dotčeno právo akcionářů předložit návrh usnesení v souladu s vnitrostátními předpisy.

4.3 Společnost kótovaná na burze by měla informovat akcionáře, kteří mají právo na zaslání oznámení o konání valné hromady, o úmyslu hlasovat o návrhu na schválení prohlášení o odměňování na výroční valné hromadě.

ODDÍL III

Odměňování jednotlivých členů správních orgánů

5. Uveřejňování odměňování jednotlivých členů správních orgánů

5.1 Celkové odměny a další výhody poskytnuté jednotlivých členům správních orgánů v průběhu finančního roku by měly být podrobně uveřejněny v roční účetní uzávěrce či v poznámkách k roční účetní uzávěrce nebo případně ve zprávě o odměňování.

5.2 Roční účetní uzávěrka či poznámky k roční účetní uzávěrce nebo případně zpráva o odměňování by měly obsahovat alespoň informace uvedené v bodech 5.3 až 5.6 pro každou osobu, která byla členem správního orgánu společnosti kótované na burze po jakoukoliv dobu v příslušném finančním roce.

5.3 V souvislosti s odměnami a/nebo funkčními požitky je nutno předložit následující informace:

a) celková výše platu vyplaceného či dlužného členovi správního orgánu za služby vykonané v příslušném finančním roce, včetně případných odměn za účast na zasedání orgánu stanovených výroční valnou hromadou akcionářů;

b) odměny a výhody získané od jakéhokoliv podniku patřícího do stejné skupiny;

c) odměny vyplacené ve formě podílu na zisku a/nebo příplatků a důvody, proč byly tyto podíly na zisku a/nebo příplatky poskytnuty;

d) kde je taková platba právně umožněna, veškeré významné dodatečné odměny vyplacené členům správních orgánů za zvláštní služby nad rámec jejich obvyklých povinností;

e) vyplacené či nárokovatelné náhrady pro každého dřívějšího člena představenstva nebo výkonného člena správní rady v souvislosti s ukončením jeho činnosti během finančního roku;

f) odhad celkové výše nepeněžitých výhod považovaných za odměny jiných, než položky uvedené v písmenech a) až e).

5.4 V souvislosti s akciemi a/nebo právy na získání opce akcií a/nebo všemi ostatními pobídkovými systémy využívajícími akcií by měly být předloženy následující informace:

a) počet nabídnutých opcí akcií či akcií poskytnutých společností během příslušného finančního roku a jejich podmínky použití;

b) počet opcí akcií uplatněných během příslušného finančního roku a pro každou z nich počet akcií a realizační cena či hodnota úroků v pobídkovém systému využívajícím akcií na konci finančního roku;

c) počet opcí akcií neuplatněných ke konci finančního roku; jejich realizační cena, datum realizace a hlavní podmínky pro uplatnění práv;

d) všechny změny v ustanoveních a podmínkách existujících opcí akcií během finančního roku.

5.5 V souvislosti s doplňkovými penzijními systémy by měly být uveřejněny následující informace:

a) je-li penzijní systém systémem založeným na zisku, změny v nárůstu zisku členů správních orgánů dle tohoto systému v příslušném finančním roce;

b) je-li penzijní systém systémem založeným na příspěvcích, podrobnosti o příspěvcích vyplacených či dlužných společností danému členu správního orgánu během příslušného finančního roku.

5.6 Uveřejněny by měly být i částky, které společnost či jakákoliv pobočka či společnost zahrnutá v konsolidovaném ročním účetnictví společnosti vyplatila za půjčky, zálohy či záruky každé osobě, která byla členem správního orgánu po jakoukoliv dobu během příslušného finančního roku, včetně zbývajících částek a úroků, umožňuje-li vnitrostátní právo nebo statut společnosti kótované na burze poskytnutí takové platby.

ODDÍL IV

Odměny formou akcií

6. Schválení akcionářů

6.1 Systémy, podle kterých jsou členové správních orgánů odměňováni formou akcií, opcí k akciím či jakýmkoliv jiným právem na získání akcií anebo odměňováni na základě pohybu ceny akcií, by měly podléhat předchozímu schválení akcionářů ve formě usnesení na výroční valné hromadě před jejich přijetím. Schválení by se mělo týkat systému samotného a ne poskytování konkrétních výhod ve formě akcií dle daného systému jednotlivým členům správních orgánů.

6.2 Schválení výroční valnou hromadou by se mělo vyžadovat v těchto případech:

a) poskytnutí systémů založených na získání akcií pro členy správních orgánů, včetně opcí k akciím;

b) určení jejich maximálního počtu a hlavní podmínky postupu při jejich poskytování;

c) období, během něhož mohou být opce uplatněny;

d) případné podmínky pro každou následující změnu v realizační ceně opcí, je-li to právně možné;

e) jakékoliv jiné dlouhodobé pobídkové systémy, na něž mají členové správních orgá nů nárok a které nejsou nabízeny za podobných podmínek ostatním zaměstnancům.

6.3 Výroční valná hromada by měla rovněž určit termín, do něhož může orgán odpovědný za odměňování členů správních orgánů přidělit tento typ odměn jednotlivým členům správních orgánů.

6.4 Všechny významné změny v ustanoveních a podmínkách těchto systémů by měly být rovněž předmětem schválení akcionářů formou usnesení na výroční valné hromadě před jejich přijetím. V těchto případech by měli být akcionáři informováni o plném znění navrhovaných změn a mělo by jim být poskytnuto vysvětlení ohledně účinku navrhovaných změn.

6.5 Jakékoliv ujednání o opci na akcie za sníženou cenu, podle něhož jsou poskytnuta jakákoliv práva na upsání akcií za cenu nižší než tržní hodnota těchto akcií k datu určení ceny nebo nižší než průměrná tržní hodnota během několika dnů před datem určení realizační ceny, umožňuje-li je vnitrostátní právo či statut společnosti kótované na burze, by mělo být rovněž schváleno akcionáři.

6.6 Body 6.1 až 6.4 by se neměly vztahovat na systémy, které mohou za podobných podmínek využívat zaměstnanci společnosti kótované na burze nebo jakékoliv z jejích poboček, jejichž zaměstnanci se mohou účastnit na tomto systému a které byly schváleny výroční valnou hromadou.

ODDÍL V

Informace a závěrečná ustanovení

7. Informace

7.1 Před výroční valnou hromadou, na níž je předkládán návrh usnesení v souladu s bodem 6.1 a v souladu s vnitrostátním právem a/nebo se statutem společnosti kótované na burze, by mělo být akcionářům poskytnuto informační sdělení související s tímto usnesením.

Mělo by obsahovat alespoň plný text systému odměňování formou akcií či popis jeho základních podmínek a jména účastníků systému. Mělo by rovněž uvést vazby mezi systémem a obecnou politikou v oblasti odměňování členů správních orgánů.

Návrh usnesení by měl jasně odkazovat buď na systém samotný, nebo na shrnutí jeho základních podmínek.

7.2 Akcionářům by měly být rovněž zpřístupněny informace o tom, jak společnost hodlá získat akcie potřebné pro splnění jejích povinností dle pobídkových programů. Zejména by mělo být jasně uvedeno, zda společnost hodlá nakoupit potřebné akcie na trhu, má tyto akcie v držení či zda hodlá vydat nové akcie.

7.3 Tato informace by měla také obsahovat přehled o nákladech na systém pro společnost s ohledem na předpokládané použití.

7.4 Tyto informace by měly být uveřejněny na internetových stránkách společnosti kótované na burze.

8. Závěrečná ustanovení

8.1 Členské státy se vyzývají, aby do 30. června 2006 přijaly nezbytná opatření pro podporu uplatňování zásad stanovených v tomto doporučení a aby sdělily Komisi opatření přijatá na základě tohoto doporučení, čímž umožní Komisi důkladně sledovat situaci a na základě sledování zhodnotit potřebu dalších opatření.

8.2 Toto doporučení je určeno členským státům.

V Bruselu dne 14. prosince 2004.

Za Komisi

Charlie McCreevy, člen Komise

POZNÁMKY

1) COM(2003) 284 v konečném znění.

2) Úř. věst. L 375, 31. 12. 1985, s. 3. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (Úř. věst. L 145, 30. 4. 2004, s. 1).

Doporučení Komise 2005/162/ES

ze dne 15. února 2005

o úloze nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady a o výborech správní nebo dozorčí rady společností kótovaných na burze

(Text s významem pro EHP)

Uveřejněno:

Úř. věst. L 52 ze dne 25.února 2005, s. 51 až 63

KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Ve sdělení přijatém dne 21. května 2003, představila Komise svůj akční plán „Modernizace práva obchodních společností a zlepšení řízení a správy podniků v Evropské unii – Plán pro postup vpřed“1). Hlavní cíle akčního plánu zahrnují posílení práv akcionářů a ochrany zaměstnanců, věřitelů a dalších osob, s nimiž společnosti přicházejí do styku, a to vhodnou úpravou společenstevního práva a pravidel řízení a správy podniků tak, aby vyhovovaly různým kategoriím společností, a posílení efektivnosti a konkurenceschopnosti podniků, se zvláštním důrazem na některé specifické problémy s přeshraničním prvkem.

(2) Evropský parlament ve své rezoluci ze dne 21. dubna 2004 tento plán přivítal a vyjádřil silnou podporu pro většinu oznámených podnětů. Evropský parlament vyzval Komisi, aby navrhla pravidla na odstranění a předcházení střetů zájmů a zejména zdůraznil, že je nutno, aby společnosti kótované na burze měly výbor pro audit, mezi jehož funkce by patřila i kontrola nezávislosti, objektivnosti a výkonnosti externích auditorů.

(3) Nevýkonní členové správní rady nebo členové dozorčí rady jsou společnostmi přijímáni za různými účely. Velmi důležitá je zejména jejich úloha dohlížet nad výkonnými členy správní rady nebo členy představenstva a podílet se na řešení situa cí, při nichž dochází ke střetům zájmů. Pro obnovení důvěry ve finanční trhy je zásadní posílit tuto úlohu. Členské státy by proto měly být vyzvány, aby přijaly příslušná opatření pro společnosti kótované na burze definované jako společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty pro obchodování na regulovaném trhu ve Společenství. Při provádění tohoto doporučení by členské státy měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu a předcházet zbytečnému nerovnému zacházení s rozličnými typy subjektů kolektivního investování. Pokud jde o subjekty kolektivního investování, které jsou definovány ve směrnici Rady 85/611/EHS z 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)2), stanovuje již uvedená směrnice soubor specifických mechanismů pro řízení a správu podniku. Aby však předešlo zbytečnému nerovnému zacházení s těmi subjekty kolektivního investování korporačního typu, které nepodléhají harmonizaci na úrovni Společenství, měly by vzít členské státy v úvahu, zda a do jaké míry jsou v těchto neharmonizovaných subjektech kolektivního investování uplatňovány stejné mechanismy řízení a správy podniku.

(4) Vzhledem ke složitosti mnoha záležitostí, které je nutno řešit, není přijetí podrobných závazných pravidel nezbytně tou nejlepší a nejúčinnější cestou k dosažení vytčených cílů. Mnoho kodexů pravidel řízení a správy podniků přijatých v členských státech spoléhá na zpřístupnění informací jako prostředku k dodržování předpisů založeném na metodě „dodržujte nebo vysvětlujte“: společnosti jsou vyzývány, aby zpřístupnily údaje, zda dodržují příslušný kodex, a aby vysvětlovaly veškeré závažnější odchylky od něj. Tato metoda umožňuje společnostem reagovat na specifické požadavky daného odvětví a podniku a trhům zase hodnotit předkládaná vysvětlení a zdůvodnění. Pro posílení úlohy nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady je proto žádoucí, aby všechny členské státy byly vyzvány k podniknutí kroků nezbytných pro zavedení souboru pravidel založených na zásadách obsažených v tomto doporučení, kterými se budou na vnitrostátní úrovni řídit společnosti kótované na burze, a to buď pomocí metody „dodržujte nebo vysvětlujte“ nebo na základě právních předpisů.

(5) Pokud se členské státy rozhodnou uplatnit metodu „dodržujte nebo vysvětlujte“ (což znamená, že se od společností požaduje, aby vysvětlovaly různé aspekty své činnosti odkazem na stanovený soubor doporučení pro osvědčené postupy), měly by mít možnost učinit tak na základě příslušných doporučení vytvořených účastníky trhu.

(6) Cílem opatření přijatých členskými státy v souladu s tímto doporučením by mělo být především zlepšování řízení a správy společností kótovaných na burze. Jelikož je tento cíl důležitý pro ochranu jak současných, tak i budoucích investorů ve všech společnostech, které jsou kótované na burze ve Společenství, a to bez ohledu na to, zda jsou takové společnosti zapsané v jednom z členských států nebo nikoli, měla by se tato opatření vztahovat také na společnosti zapsané ve třetích zemích, ale kótované na burze ve Společenství.

(7) Přítomnost nezávislých zástupců ve správní nebo dozorčí radě a/nebo v představenstvu, kteří jsou schopni napadnout rozhodnutí vedení, je obecně považována za prostředek ochrany zájmů akcionářů a dalších zúčastněných subjektů. Ve společnostech s rozptýleným vlastnictvím je prvotním zájmem zajištění odpovědnosti vedení vůči slabým akcionářům. Ve společnostech s majoritními akcionáři se více klade důraz na to, jak zajistit, aby společnost byla vedena způsobem dostatečně zohledňujícím zájmy menšinových akcionářů. Zajištění dostatečné ochrany třetích stran je důležité v obou případech. Činnost vedení, ať je formální struktura orgánů společnosti jakákoli, by proto měla podléhat účinnému a dostatečně nezávislému dozoru. Nezávislost by měla být chápána jako absence jakéhokoli závažného střetu zájmů; v této souvislost by měla být řádná pozornost věnována zejména nebezpečím, která mohou vyplynout ze skutečnosti, že člen orgánu společnosti má těsné vazby s konkurenční společností.

(8) Pro zajištění toho, že činnost vedení společnosti bude podléhat účinnému a dostatečně nezávislému dozoru, by měl ve správní nebo dozorčí radě zasedat dostatečný počet nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, kteří se nepodílejí na řízení společnosti ani její skupiny a jsou nezávislí v tom, že u nich nedochází ke střetu zájmů. Vzhledem k rozdílnosti právních režimů v různých členských státech, by podíl nezávislých členů správní nebo dozorčí rady neměl být na úrovni Společenství přesně definován.

(9) Dohlížecí úloha nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady je obecně vnímána jako zásadní ve třech oblastech, kde je možnost střetu zájmů zvláště vysoká, zejména když vedení není v takových záležitostech přímo odpovědné akcio nářům: jmenování členů správního orgánu, odměňování členů správního orgánu a audit. Je proto vhodné posilovat úlohu nevýkonných členů správní rady a členů dozorčí rady v těchto oblastech a v rámci dozorčích rad a správních rad podporovat vytváření výborů odpovědných jednotlivě za jmenování, odměňování a audit.

(10) V zásadě, a aniž by byly dotčeny pravomoci valné hromady, pouze správní nebo dozorčí rada jako celek má výhradní statutární pravomoc činit rozhodnutí a jakožto sborový orgán je společně odpovědná za plnění svých povinností. Správní nebo dozorčí rada má pravomoc rozhodovat o počtu a složení výborů, jejichž vytvoření považuje za žádoucí pro zjednodušení své vlastní práce, ale tyto výbory v zásadě nenahrazují správní nebo dozorčí radu jako takovou. Výbory pro jmenování, odměňování či audit by proto obecně měly předkládat doporučení zaměřená na přípravu rozhodnutí, která má správní nebo dozorčí rada přijmout. Avšak správní nebo dozorčí radě by nemělo být předem bráněno přenést část svých rozhodovacích pravomocí na výbory, pokud to považuje za vhodné a pokud je to v souladu s vnitrostátními právními předpisy, ačkoli správní nebo dozorčí rada zůstává plně odpovědná za rozhodnutí přijatá v oblasti její působnosti.

(11) Protože určování kandidátů, kteří mají být přijati na volná místa ve správních orgánech společností jak v monistických tak dualistických systémech vyvolává otázky související s výběrem nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, kteří mají dohlížet na vedení společnosti, nebo se setrváním členů vedení ve funkcích, měl by být výbor pro jmenování složen zejména z nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady. Tak by zůstala ve výboru pro jmenování místa pro nevýkonné členy správní rady nebo členy dozorčí rady, kteří nesplňují kritéria pro nezávislost. Tak by byla rovněž zachována místa pro výkonné členy správní rady či členy představenstva (ve společnostech, v nichž je výbor pro jmenování vytvořen v rámci správního orgánu v monistickém systému a pokud výkonní členové správní rady či členové představenstva netvoří v tomto výboru většinu).

(12) Vzhledem k tomu, že jednotlivé členské státy přistupují k otázce orgánů odpovědných za jmenování a odvolávání členů správního orgánu různě, měla by prvotní úloha výboru pro jmenování vytvořeného v rámci správní nebo dozorčí rady spočívat především v zajištění toho, aby v případech, kdy se správní nebo dozorčí rada podílí na procesu jmenování a odvolávání (na základě pravomoci předkládat návrhy nebo přijímat rozhodnutí vymezené vnitrostátními právními předpisy), byla tato funkce vykonávána co nejobjektivněji a nejprofesionálněji. Výbor pro jmenování by měl tedy správní nebo dozorčí radě především předkládat doporučení týkající se jmenování nebo odvolání členů správního orgánu orgánem příslušným k tomu podle vnitrostátního společenstevního práva.

(13) V oblasti odměňování se kodexy pravidel řízení a správy podniků přijaté v členských státech zaměřují především na odměňování výkonných členů správní rady nebo členů představenstva, protože možnost zneužití a střetu zájmů je v zásadě soustředěna zde. Mnoho kodexů také připouští, že na úrovni správních orgánů společnosti by měla být věnována určitá pozornost politice odměňování vrcholového vedení společnosti. V neposlední řadě je zvláštní pozornost věnována záležitosti akcio vých opcí. Vzhledem k tomu, že jednotlivé členské státy přistupují k otázce orgánů odpovědných za stanovení výše odměn pro členy správního orgánu různě, měla by úloha výboru pro odměňování vytvořeného v rámci správní nebo dozorčí rady spočívat především v zajištění toho, aby v případech, kdy se správní nebo dozorčí rada podílí na procesu stanovování výše odměn (na základě pravomoci předkládat návrhy nebo přijímat rozhodnutí vymezené vnitrostátními právními předpisy), byla tato funkce vykonávána co nejobjektivněji a nejprofesionálněji. Výbor pro odměňování by měl tedy správní nebo dozorčí radě především předkládat doporučení týkající se těch otázek odměňování, o kterých bude rozhodnuto orgánem příslušným k tomu podle vnitrostátního společenstevního práva.

(14) Za dva nejdůležitější úkoly správní nebo dozorčí rady se považuje zajištění, aby zprávy týkající se finančních záležitostí společnosti a další související informace šířené společností přinášely přesný a úplný obraz o stavu společnosti, a kontrola postupů stanovených pro hodnocení a řízení rizik. V této souvislosti přisuzuje většina kodexů pravidel řízení a správy podniků hlavní úlohu výboru pro audit, který je nápomocen dozorčí radě nebo správní radě při plnění jejích funkcí. V některých členských státech jsou tyto povinnosti uloženy, zcela nebo částečně, orgánům společnosti mimo správní nebo dozorčí radu. Je proto vhodné stanovit, aby výbor pro audit vytvořený v rámci správní nebo dozorčí rady obecně předkládal správní nebo dozorčí radě doporučení týkající se dotyčných záležitostí a aby takové činnosti mohly být stejně účinně prováděny v rámci jiných struktur mimo správní nebo dozorčí radu.

(15) Aby nevýkonní členové správní rady nebo členové dozorčí rady mohli účinně plnit své úkoly, měli by mít odpovídající zázemí a dostatek času na svou práci. Kromě toho by dostatečný počet z nich měl splňovat příslušná kritéria nezávislosti. Před jmenováním nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady by měly být poskytnuty, k této záležitosti odpovídající informace a tyto informace by měly být s dostatečnou pravidelností aktualizovány.

(16) Co se týká odborné způsobilosti členů správního orgánu, trvá většina kodexů pravidel řízení a správy podniků na potřebě mít ve správních orgánech odborně způsobilé osoby, ale na druhé straně uznává, že definice dostatečné odborné způsobilosti by měla být ponechána na samotných společnostech, protože určení takové odborné způsobilosti bude mimo jiné záviset na jejích činnostech, velikosti a prostředí, protože by kritéria odborné způsobilosti měl splňovat daný správní orgán jako celek. Nicméně existuje jedna záležitost, která většinou vzbuzuje zvláštní pozornost, a to potřeba zvláštní způsobilosti členů výboru pro audit, u nichž se určité znalosti považují za nepostradatelné. Proto by si správní nebo dozorčí rada měla sama stanovit potřebné složení výboru pro audit a pravidelně je posuzovat, přičemž by měla věnovat zvláštní pozornost zkušenostem nezbytným pro činnost tohoto výboru.

(17) V souvislosti s povinnostmi členů správního orgánu, se většina kodexů pravidel řízení a správy podniků snaží zajistit, aby členové správního orgánu věnovali výkonu svých povinností dostatek času. Některé z těchto kodexů omezují počet členství ve správních orgánech jiných společností: funkce předsedy nebo výkonného člena správní rady či člena představenstva jsou obvykle považovány za náročnější než funkce nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, ale přesné počty povolených členství ve správních orgánech společností se značně liší. Avšak angažovanost vyžadovaná od člena správního orgánu se může značně lišit v závislosti na společnosti a jejím prostředí; v takové situaci by se každý člen správního orgánu měl sám usilovat o vyváženost svých různých závazků.

(18) Kodexy pravidel řízení a správy podniků přijaté v členských státech obecně uznávají potřebu významného podílu nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, tedy takových, u nichž nedochází k závažnému střetu zájmů. Nezávislost se často chápe jako absence blízkých vazeb s vedením, majoritními akcionáři a společností samotnou. Protože neexistuje společné chápání toho, co výraz nezávislost přesně znamená, je vhodné poskytnout obecné prohlášení popisující, co je obecným cílem. Měl by být rovněž upraven (nevyčerpávající) výčet situací zahrnujících vztahy nebo okolnosti, které jsou obvykle považovány za situace, které by mohly vyústit v závažný střet zájmů, ke kterým pak musí členské státy přihlížet při stanovení kritérií, které má správní nebo dozorčí rada používat, na vnitrostátní úrovni. Vymezení toho, co znamená nezávislost, by mělo být v zásadě ponecháno správní nebo dozorčí radě samotné. Když správní nebo dozorčí rada uplatňuje kritéria nezávislosti, měla by zaměřovat spíše na podstatu než na formu.

(19) Vzhledem k důležitosti úlohy připisované nevýkonným členů m správní rady nebo členů dozorčí rady v souvislosti s obnovováním důvěry a obecněji s rozvojem řádných postupů řízení a správy podniků by měly být kroky přijaté v členských státech k provádění tohoto doporučení důkladně sledovány,

DOPORUČUJE:

ODDÍL I

Působnost a definice

1. Působnost

1.1 Členské státy jsou vyzývány k podniknutí kroků nezbytných pro přijetí souboru ustanovení na vnitrostátní úrovni týkajících se úlohy nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady a výborů správní nebo dozorčí rady, které mají být zřízeny společnostmi kótovanými na burze, buď formou metody „dodržujte nebo vysvětlujte“ nebo prostřednictvím právních předpisů, a to pomocí nástrojů, které nejlépe vyhovují jejich právnímu prostředí.

Měly by však řádně zvážit specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu ve smyslu směrnice Rady 85/611/EHS. Členské státy by také měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu, jejichž činnost uvedenými směrnicemi není upravena a jejichž jediným účelem je investování peněz získaných od investorů do široké škály aktiv a které neusilují o převzetí právní nebo řídící kontroly nad žádným z emitentů jejich základních investic.

1.2 Pokud se členské státy rozhodnout uplatnit metodu „dodržujte nebo vysvětlujte“, která od společností požaduje, aby vysvětlovaly různé aspekty své činnosti odkazem na soubor uznaných doporučení pro osvědčené postupy, měly by od společností vyžadovat, aby každý rok konkrétně uvedly ta doporučení, která nesplnily (a v případě doporučení, jehož pravidla jsou trvalé povahy, pro jakou část účetního období k takovému neplnění došlo) a důkladně a konkrétně vysvětlit rozsah – a důvody – veškerých závažných neplnění daných doporučení.

1.3 Při zvažování zásad stanovených v tomto doporučení by členské státy měly vzít v úvahu zejména následující skutečnosti:

1.3.1 Funkce a charakteristické rysy přidělené členskými státy některému z výborů vytvořených v rámci správní nebo dozorčí rady a navrhovaných v tomto doporučení by měly řádně zohledňovat práva a povinnosti příslušných orgánů společnosti, jak jsou definovány ve vnitrostátní právní úpravě.

1.3.2 Členským státům by mělo být umožněno, zcela nebo částečně, se rozhodnout mezi vytvořením jakéhokoli výboru v rámci správní nebo dozorčí rady s charakteristickými rysy navrhovanými v tomto doporučení a využitím jiných struktur – stojících mimo správní nebo dozorčí radu – či postupů. Takové struktury nebo postupy, které by byly pro společnosti povinné buď podle vnitrostátního práva, nebo na základě osvědčených postupů doporučených na vnitrostátní úrovni prostřednictvím metody „dodržujte nebo vysvětlujte“, by měly být funkčně rovnocenné a stejně účinné.

1.4 Co se týká společností kótovaných na burze, které jsou zapsány v jednom z členských států, měl by se soubor předpisů, které mají členské státy zavést, týkat přinejmenším těch společností kótovaných na burze, které jsou zapsané na jejich území.

Co se týká společností kótovaných na burze, které nejsou zapsané v jednom z členských států, měl by se soubor předpisů, které mají členské státy zavést, týkat přinejmenším společností kótovaných na burze s primární kotací na regulovaném trhu na jejich území.

2. Definice pro účely tohoto doporučení

2.1 „společnostmi kótovanými na burze“ se rozumí společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu směrnice 2004/39/ES v jednom nebo více členských státech;

2.2 „členem správního orgánu“ se rozumí jakýkoli člen správního, řídícího nebo dozorčího orgánu společnosti;

2.3 „výkonným členem správní rady“ se rozumí jakýkoli člen správního orgánu společnosti (v monistickém systému) podílející se na každodenním řízení společnosti;

2.4 „nevýkonným členem správní rady“ se rozumí jakýkoli člen správního orgánu společnosti (v monistickém systému) kromě výkonného člena správní rady;

2.5 „členem představenstva“ se rozumí jakýkoli člen řídícího orgánu společnosti (v dualistickém systému);

2.6 „členem dozorčí rady“ se rozumí jakýkoli člen dozorčího orgánu společnosti (v dualistickém systému).

ODDÍL II

Přítomnost a úloha nevýkonných členů správní rady a členů dozorčí rady

3. Přítomnost nevýkonných členů správní rady a členů dozorčí rady:

3.1 Ve správních, řídících a dozorčích orgánech by měl zasedat tak vhodně vyvážený počet výkonných členů správní rady či členů představenstva a nevýkonných členů správní rady či členů dozorčí rady, aby ani jednotlivec ani malá skupinka jednotlivců nemohli ovládnout rozhodování těchto orgánů.

3.2 Současné nebo minulé výkonné povinnosti předsedy správní nebo dozorčí rady by mu neměly překážet v jeho schopnosti provádět objektivní dozor. V orgánu v monistickém systému je jednou z možností, jak toto zajistit, oddělení funkce předsedy a generálního ředitele; v orgánech monistického i dualistického systému je jednou z možností to, že se generální ředitel nestane okamžitě předsedou správní nebo dozorčí rady. V případech, kdy se společnost rozhodne spojit funkci předsedy a generálního ředitele nebo okamžitě jmenovat bývalého generálního ředitele předsedou správní nebo dozorčí rady, měla by toto své rozhodnutí doplnit informacemi o jakýchkoli zárukách přijatých v tomto směru.

4. Počet nezávislých členů správního orgánu

Do správní nebo dozorčí rady společnosti by měl být zvolen dostatečný počet nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, který zajistí, že jakékoli zásadní střety zájmů týkající se členů správních orgánů budou řádně vyřešeny.

5. Organizace ve výborech správních orgánů

Správní orgány by měly být organizovány tak, aby dostatečný počet nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady zastával účinnou roli v těch klíčových oblastech, kde je možnost střetu zájmů obzvláště vysoká. V této souvislosti, pokud není v bodě 7 stanoveno jinak, by měly být s přihlédnutím k příloze I vytvářeny výbory pro jmenování, odměňování a audit v rámci té správní nebo dozorčí rady, která se podle vnitrostátního práva podílí na jmenování, odměňování a auditu.

6. Postavení výborů vůči správní nebo dozorčí radě

6.1 Výbory pro jmenování, odměňování a audit by měly předkládat doporučení zaměřená na přípravu rozhodnutí, která má přijmout sama správní nebo dozorčí rada. Prvotním účelem výborů by mělo být zvýšení efektivnosti správní nebo dozorčí rady zajištěním toho, že rozhodnutí budou přijímána po řádném zvážení, a pomoc při organizaci její práce při zajišťování toho, aby při přijímání rozhodnutí nedošlo k závažnému střetu zájmů. Účelem vytvoření výborů není vyjmutí zmíněné záležitosti z působnosti správní nebo dozorčí rady samotné a tato stále zůstává plně odpovědná za rozhodnutí přijatá v oblasti její působnosti.

6.2 Podmínky výkonu pravomocí jakéhokoli vytvořeného výboru by měly být stanoveny správní nebo dozorčí radou. Pokud je to podle vnitrostátního práva přípustné, muselo by být každé přenesení rozhodovacích pravomocí výslovně uvedeno, řádně popsáno a zcela transparentním způsobem zveřejněno.

7. Pružnost při vytváření výborů

7.1 Společnosti by měly zajistit, aby funkce přidělené výboru pro jmenování, odměňování a audit byly vykonávány. Avšak společnosti mohou dle svého uvážení funkce seskupovat a vytvářet méně než tři výbory. V takových situacích by měly společnosti jasně vysvětlit důvody, proč si vybraly alternativní přístup, a jak při vybraném přístupu plní cíle stanovené pro uvedené tři samostatné výbory.

7.2 Ve společnostech, kde je správní nebo dozorčí rada malá, mohou být funkce přidělené uvedeným třem výborům vykonávány správní nebo dozorčí radou jako celkem za předpokladu, že splňuje požadavky na složení výborů a že je v tomto ohledu poskytován dostatek informací. V takových situacích by se na správní nebo dozorčí radu jako celek měly vztahovat vnitrostátní předpisy týkající se výborů správních orgá nů (zejména co se týká jejich úlohy, činnosti a transparentnosti).

8. Hodnocení správní nebo dozorčí rady

Každý rok by měla správní nebo dozorčí rada provádět hodnocení své činnosti. Toto by mělo zahrnovat hodnocení jejího složení, organizace a činnosti jako skupiny, dále hodnocení způsobilosti a výkonnosti každého jejího člena a každého člena jejích výborů a posouzení, do jaké míry plnila cíle své činnosti, které byly stanoveny.

9. Transparentnost a komunikace

9.1 Správní nebo dozorčí rada by měla nejméně jednou ročně zveřejnit (jako součást informací každoročně zveřejňovaných společností ohledně jejího systému pravidel řízení a správy podniků) příslušné informace o její vnitřní organizaci a pra -vid lech pro její činnosti včetně určení rozsahu zásadních změn uskutečněných na základě jí provedeného sebehodnocení.

9.2 Správní nebo dozorčí rada by měla zajistit, aby akcionáři byli řádně informováni o různých záležitostech společnosti, jejím strategickém přístupu a zvládání rizik a střetů zájmů. Úloha členů správního orgánu v souvislosti s komunikací a jednáním s akcionáři by měla být jasně vymezena.

ODDÍL III

Profil nevýkonných členů správní rady a členů dozorčí rady

10. Jmenování a odvolání

Nevýkonní členové správní rady nebo členové dozorčí rady by měli být jmenováni pro konkrétní období s možností individuálního znovuzvolení, přičemž maximální intervaly budou stanoveny na vnitrostátní úrovni tak, aby umožnily jak nezbytný rozvoj zkušeností, tak i dostatečně časté opětovné potvrzování v jejich funkcích. Mělo by být také možné odvolat je, ale jejich odvolání by nemělo být jednodušší než odvolání výkonných členů správní rady nebo členů představenstva.

11. Odborná způsobilost

11.1 Pro udržení vyváženosti odborné způsobilosti svých členů by správní nebo dozorčí rada měla stanovit své požadované složení v souvislosti se strukturou a činností společnosti a pravidelně ho hodnotit. Správní nebo dozorčí rada by měla zajistit, aby byla složena z členů, kteří jako celek, mají požadovanou různost znalostí, schopnosti úsudků a zkušeností pro řádné plnění svých úkolů.

11.2 Členové výboru pro audit by měli společně mít příslušné aktuální znalosti a zkušenosti v oblasti finančních záležitostí a účetnictvím společností kótovaných na burze odpovídající činnostem dané společnosti.

11.3 Všem novým členům správní nebo dozorčí rady by měl být nabídnut individuální školicí program, který se v potřebné míře bude týkat povinností souvisejících s výkonem jejich funkce a organizace a činností společnosti. Správní nebo dozorčí rada by měla provádět pravidelný přezkum, aby určila oblasti, kde si členové správního orgánu musí zvýšit své dovednosti a znalosti.

11.4 Když je navrženo jmenování člena, měly by být zveřejněny jeho konkrétní schopnosti, které jsou důležité pro jeho práci ve správní nebo dozorčí radě. Aby měly trhy a veřejnost možnost zhodnotit, zda je tato odborná způsobilost odpovídající i po určité době, měla by správní nebo dozorčí rada každý rok zveřejňovat profil svého složení a informace o konkrétní způsobilosti jednotlivých členů správního orgánu, které se týkají jejich působení ve správní nebo dozorčí radě.

12. Povinnosti

12.1 Každý člen správního orgánu by měl věnovat svým povinnostem nezbytný čas a pozornost a měl by se zavázat omezit počet svých dalších pracovních závazků (zejména členství se správních orgánech jiných společností) do takové míry, aby bylo zajištěno řádné plnění jeho povinností.

12.2 Když je navrženo jmenování člena správního orgánu, měly by být zveřejněny jeho další důležité pracovní závazky. Správní nebo dozorčí rada nebo představenstvo by měly být informovány o následných změnách. Každý rok by měl správní orgán sbírat údaje o takových závazcích a takové informace pak zveřejňovat ve svých výročních zprávách.

13. Nezávislost

13.1 Člen správního orgánu by měl být považován za nezávislého pouze tehdy, nemá-li žádné obchodní, rodinné či jiné vztahy se společností, jejím většinovým akcio nářem nebo vedením, které vytvářejí střet zájmů zhoršující jeho úsudek.

13.2 Celá řada kritérií pro hodnocení nezávislosti členů správních orgánů by měla být přijata na vnitrostátní úrovni s přihlédnutím k pokynům v příloze II, kde je vymezena řada situací zahrnující vztahy a okolnosti, u nichž se obecně má za to, že mohou vyústit v závažný střet zájmů. Určení toho, co nezávislost znamená, je především záležitostí správní nebo dozorčí rady samotné. Správní nebo dozorčí rada může dokonce zvážit, že ačkoli některý člen správního orgánu splňuje všechny podmínky pro nezávislost stanovené na vnitrostátní úrovni, nemůže být považován za nezávislého z důvodu konkrétních okolností týkajících se jeho osoby nebo společnosti, přičemž platí i opak.

13.3 Měly by být zpřístupněny dostatečné informace o závěrech, k nimž správní nebo dozorčí rada došla při rozhodování, zda by konkrétní člen správního orgánu měl být považován za nezávislého.

13.3.1 Když je navrženo jmenování nevýkonného člena správní rady nebo člena dozorčí rady, měla by společnost uveřejnit, zda ho považuje za nezávislého; pokud není splněno jedno nebo více z kritérií stanovených na vnitrostátní úrovni pro hodnocení nezávislosti členů správního orgánu, společnost by měla sdělit své důvody, proč tohoto člena správního orgánu přesto považuje za nezávislého. Společnosti by také měly každý rok zpřístupňovat údaje o tom, které členy správního orgánu považují za nezávislé.

13.3.2 Pokud jedno nebo několik kritérií stanovených na vnitrostátní úrovni pro hodnocení nezávislosti členů správního orgánu není splněno v průběhu roku, měla by společnost sdělit důvody, proč daného člena správního orgánu přesto považuje za nezávislého. Pro zajištění přesnosti informací poskytovaných ohledně nezávislosti členů správního orgánu by společnost měla požadovat, aby nezávislí členové správního orgánu pravidelně potvrzovali svou nezávislost.

ODDÍL IV

Závěrečná ustanovení

14. Další kroky

Členské státy se vyzývají, aby do 30. června 2006 přijaly nezbytná opatření pro podporu uplatňování zásad stanovených v tomto doporučení a aby sdělily Komisi opatření přijatá na základě tohoto doporučení, čímž umožní Komisi důkladně sledovat situaci a na základě sledování zhodnotit potřebu dalších opatření.

15. Určení

Toto doporučení je určeno členským státům.

V Bruselu dne 15. února 2005.

Za Komisi

Charlie McCreevy, člen Komise

Následující přílohy obsahují další pokyny pro výklad zásad stanovených v tomto doporučení.

PŘÍLOHA I

Výbory správní nebo dozorčí rady

1. SPOLEČNÉ VLASTNOSTI

1.1 Velikost

Pokud jsou výbory vytvářeny v rámci správní nebo dozorčí rady, měly by být obvykle složeny nejméně ze tří členů. Ve společnostech s malými správními nebo dozorčími radami mohou být výjimečně složeny i ze dvou členů.

1.2 Složení

O předsednictví a členství ve výborech by mělo být rozhodováno s řádným přihlédnutím k potřebě zajistit, aby složení výborů byla obnovována a aby nedošlo k nepatřičné závislosti na některých osobách.

1.3 Podmínky výkonu pravomocí

Přesná funkce každého vytvořeného výboru by měla být popsána v podmínkách výkonu pravomocí stanovených správní nebo dozorčí radou.

1.4 Dostupné zdroje

Společnosti by měly zajistit, aby výborům byly poskytovány dostatečné zdroje pro výkon jejich povinností, což zahrnuje i právo na získání – zejména od zaměstnanců společnosti a osob jednajících jménem společnosti – všech nezbytných informací nebo na vyhledání nezávislého odborného poradenství týkajícího se záležitostí spadajících do jejich působnosti.

1.5 Účast na schůzích výboru

S cílem zajistit nezávislost a objektivnost výborů, by členové správních orgánů, kteří nejsou členy výborů, měli být obvykle oprávněni navštěvovat schůze výborů pouze na pozvání příslušného výboru. Výbor může pozvat určité odpovědné osoby nebo odborníky k účasti na schůzi výboru nebo může jejich přítomnost vyžadovat.

1.6 Transparentnost

1. Výbory by měly plnit své povinnosti v rámci stanovených podmínek výkonu pravomocí a zajistit pravidelné podávání zpráv správní nebo dozorčí radě o svých činnostech a výsledcích.

2. Podmínky výkonu pravomocí stanovené pro jakýkoli vytvořený výbor vysvětlující jeho úlohu a, pokud je to možné podle vnitrostátního práva, pravomoc přenesenou na výbor správní nebo dozorčí radou, by měly být zveřejňovány nejméně jednou ročně (jako součást informací každoročně zpřístupňovaných společností o struktuře a metodách řízení a správy podniku). Společnosti by také měly každý rok zveřejňovat prohlášení stávajících výborů o jejich členech, počtu jejich jednání a účasti během daného roku a o jejich hlavních činnostech. Zejména pak výbor pro audit by měl potvrdit, že je spokojen s nezávislostí auditu a stručně popsat kroky, které pro dosažení tohoto závěru podnikl.

3. Předseda každého výboru by měl být schopen komunikovat přímo s akcionáři. Okolnosti, za kterých by měla tato komunikace probíhat, by měly být podrobně vysvětleny v podmínkách výkonu pravomocí výboru.

2. VÝBOR PRO JMENOVÁNÍ

2.1 Vytvoření a složení

1. Pokud podle vnitrostátního práva zastává správní nebo dozorčí rada úlohu v procesu jmenování a/nebo odvolávání členů správních orgánů buď tak, že činí rozhodnutí sama, nebo že předkládá návrhy ke zvážení jinému orgánu společnosti, měl by být v rámci správní nebo dozorčí rady vytvořen výbor pro jmenování.

2. Výbor pro jmenování by měl být přinejmenším z větší části složen z nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady. Pokud společnost považuje za vhodné, aby byli ve výboru v menšině zastoupeni i členové nesplňující kritéria nezávislosti, může být členem výboru generální ředitel.

2.2 Úloha

1. Výbor pro jmenování by měl přinejmenším:

– určovat a doporučovat ke schválení správní nebo dozorčí radě kandidáty na uvolněná místa v radě, když taková vzniknou. Při plnění tohoto úkolu by měl výbor pro jmenování posoudit rovnováhu dovedností, znalostí a zkušeností ve správním orgánu, připravovat popis činností a schopností požadovaných pro konkrétní funkci a odhadovat předpokládaný časový rozsah závazku,

– pravidelně hodnotit strukturu, velikost, složení a činnost orgánu v monistickém nebo dualistickém systému a předkládat správní nebo dozorčí radě doporučení ohledně jakýchkoli změn,

– pravidelně hodnotit dovednosti, znalosti a zkušenosti jednotlivých členů správního orgánu a podávat o tomto hodnocení zprávy správní nebo dozorčí radě,

– řádně zvažovat otázky týkající se plánování následnictví.

2. Kromě toho by měl výbor pro jmenování přezkoumávat politiku správní rady nebo představenstva v otázkách výběru a jmenování vrcholového vedení.

2.3 Činnost

1. Výbor pro jmenování by měl zvažovat návrhy předkládané příslušnými stranami včetně vedení a akcionářů1). Zejména s generálním ředitelem by měly proběhnout odpovídající konzultace a tento by také měl mít právo předkládat návrhy výboru pro jmenování, zejména pokud se jedná o výkonné členy správní rady či členy představenstva nebo vrcholové vedení.

2. Při plnění svých povinností by měl mít výbor pro jmenování možnost používat veškeré druhy zdrojů, které považuje za vhodné, včetně externího poradenství nebo inzerce, a měl by na svou činnost dostávat od společnosti dostatečné finanční prostředky.

3. VÝBOR PRO ODMĚŇOVÁNÍ

3.1 Vytvoření a složení

1. Pokud se podle vnitrostátního práva správní nebo dozorčí rada podílí na procesu stanovování odměn členům správního orgánu buď tak, že rozhoduje sama, nebo že předkládá návrhy ke zvážení jinému orgánu společnosti, měl by být v rámci správní nebo dozorčí rady vytvořen výbor pro odměňování.

2. Výbor pro odměňování by se měl skládat výhradně z nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady. Přinejmenším většina jeho členů by měla být nezávislá.

3.2 Úloha

1. Ve vztahu vůči výkonným členům správní rady nebo členům představenstva, by měl výbor přinejmenším:

– Předkládat správní nebo dozorčí radě ke schválení návrhy týkající se politiky odměňování výkonných členů správní rady a členů představenstva. Tato politika by se měla týkat všech forem odměňování včetně zejména pevné vyplácené částky, programů odměňování podle výkonu, penzijních systémů a odstupného. Návrhy týkající se programů odměňování v závislosti na výkonu by měly být doplněny doporučeními ohledně souvisejících cílů a kritérií hodnocení s cílem řádně sladit platy výkonných členů správní rady nebo členů představenstva s dlouhodobými zájmy akcionářů a cíli, které pro společnost stanovila správní nebo dozorčí rada.

– Předkládat správní nebo dozorčí radě návrhy ohledně individuálního odměňování výkonných členů správní rady a členů představenstva při zajištění souladu s politikou odměňování přijatou společností a hodnocením práce dotčených členů správní rady. Při této činnosti by měl být výbor řádně informován o celkové výši odměn, které ředitelé obdrželi od jiných společností přidružených k dané skupině.

– Předkládat správní nebo dozorčí radě návrhy ohledně vhodných forem smluv pro výkonné členy správní rady nebo členy představenstva.

– Napomáhat správní nebo dozorčí radě při dohledu nad postupem, kterým společnost plní stávající ustanovení týkající se zpřístupňování informací o odměňování (zejména uplatňované politiky odměňování a platů jednotlivých členů správního orgánu).

2. V souvislosti s vrcholovým vedením (jak je definováno správní nebo dozorčí radou) by výbor měl přinejmenším:

– předkládat obecná doporučení výkonným členům správní rady nebo členům představenstva ohledně úrovně a struktury odměňování vrcholového vedení,

– sledovat úroveň a strukturu odměňování vrcholového vedení na základě odpovídajících informací poskytovaných výkonnými členy správní rady nebo členy představenstva.

3. V souvislosti s akciovými opcemi a jinými podobnými pobídkami, které mohou být nabídnuty členům správního orgánu, řídícím pracovníkům a jiným zaměstnancům, by měl výbor alespoň:

– Projednávat obecnou politiku týkající se zavádění takových programů, zejména akciových opcí, a předkládat správní nebo dozorčí radě veškeré související návrhy.

– Přezkoumávat informace týkající se tohoto tématu uvedené ve výroční zprávě a předkládané na shromáždění akcionářů, pokud je takové pořádáno.

– Předkládat správní nebo dozorčí radě návrhy týkající se výběru mezi možností úpisu akcií nebo možností nákupu akcií s vysvětlením důvodu své volby a jejích důsledků.

3.3 Činnost

1. Výbor pro odměňování by měl své názory týkající se odměňování výkonných členů správní rady nebo členů představenstva projednávat minimálně s předsedou a/nebo generálním ředitelem.

2. Výbor pro odměňování by měl být schopen využívat služeb poradců s cílem získat nezbytné informace o tržních standardech týkajících se systémů odměňování. Výbor by měl být odpovědný za stanovení kritérií pro výběr, za výběr, jmenování a stanovování pravomocí poradců pro odměňování, kteří výboru radí, a na tyto činnosti by měl od společnosti dostávat odpovídající finanční prostředky.

4. VÝBOR PRO AUDIT

4.1 Složení

Členy výboru pro audit by měli být výhradně nevýkonní členové správní rady nebo členové dozorčí rady. Přinejmenším většina jeho členů by měla být nezávislá.

4.2 Úloha

1. V souvislosti s vnitřní politikou a vnitřními postupy přijatými společností, by měl výbor pro audit napomáhat správní nebo dozorčí radě přinejmenším:

– Při sledování úplnosti a správnosti finančních informací, které společnost poskytuje, zejména tak, že přezkoumává vhodnost a důslednost účetních metod, které používá společnost a celá skupina (včetně kritérií pro konsolidaci účetní závěrky společností ve skupině).

– Přinejmenším jednou za rok při přezkoumávání systémů vnitřní kontroly a řízení rizika s cílem zajistit, aby byla řádně identifikována, řízena a zveřejňována hlavní rizika (včetně těch, která souvisejí s plněním stávajících právních a správních předpisů).

– Při zajišťování výkonnosti interního auditu, zejména prostřednictvím doporučení ohledně výběru, jmenování, opětovného jmenování a odvolávání vedoucího oddělení interního auditu a ohledně rozpočtu takového oddělení a sledování reakce vedení společnosti na zjištění a doporučení tohoto oddělení. Pokud se ve společnosti vnitřní audit nepoužívá, mělo by být nej méně jednou ročně přezkoumáváno, zda ho není třeba.

2. V souvislosti s externím auditorem, kterého si společnost najímá, by měl výbor pro kontrolu přinejmenším:

– Vydávat doporučení pro správní nebo dozorčí radu v souvislosti s výběrem, jmenováním, opětovným jmenováním a odvoláváním externího auditora orgánem, který je k tomu oprávněn podle vnitrostátního práva, a doporučení týkající se podmínek jeho najmutí.

– Sledovat nezávislost a nestrannost externího auditora, zejména přezkoumávat, zda příslušná auditorská společnost postupuje v souladu s platnými pokyny týkajícími se změny partnerů auditorské společnosti, výši poplatků, které společnost platí, a další související předepsané požadavky.

– S cílem zamezit vzniku jakýchkoli zásadních střetů zájmů, kontrolovat povahu a rozsah neauditorských služeb například tak, že externí auditor uveřejní veškeré poplatky, které společnost a její skupina zaplatily auditorské společnosti a její síti. Výbor by měl stanovit a používat formální postup, kterým určí podle zásad a pokynů uvedených v doporučení Komise 2002/590/ES2), typy neauditorských služeb a) zakázaných, b) povolených po schválení výborem a c) povolených bez oznámení výboru.

– Přezkoumávat účinnost externího auditu a reakce vedení na doporučení uvedená ve zprávě externího auditora.

– Prošetřovat záležitosti, které vedly k případnému odstoupení externího audi tora a předkládat doporučení týkající se nutných kroků.

4.3 Činnost

1. Společnost by měla vytvořit školicí program uvedení do funkce pro nové členy výboru pro audit a průběžně a včas i jejich další vhodné následné vzdělávání. Všichni členové výboru by měli mít k dispozici zejména úplné informace týkající se účetních, finančních a provozních zvláštností společnosti.

2. Vedení by mělo informovat výbor pro audit o metodách používaných pro zúčtování významných a neobvyklých transakcí v případech, kde může být účetní zpracování provedeno několika způsoby. V této souvislosti by měla být zvláštní pozornost věnována jak existenci, tak i zdůvodnění jakékoli činnosti prováděné společností na offshore územích a/nebo prostřednictvím zvláštních nástrojů.

3. Výbor pro audit rozhodne zda, a pokud ano, kdy by generální ředitel nebo předseda představenstva, finanční ředitel (nebo členové vrcholového vedení odpovědní za finance, účetnictví a správu finančních zdrojů), interní auditor a externí auditor měli navštívit jeho schůze. Výbor by měl mít právo setkat se na své přání s jakoukoli osobou bez přítomnosti výkonných členů správní rady nebo členů představenstva.

4. Interním a externím auditorům by měl být kromě udržování efektivního pracovního vztahu s vedením zaručen volný přístup ke správní nebo dozorčí radě. V této souvislosti by měl výbor pro audit jednat jako hlavní styčný bod pro interní a externí auditory.

5. Výbor pro audit by měl být informován o pracovním programu interního audi tora a měl by dostávat zprávy nebo pravidelná shrnutí z interních auditů.

6. Výbor pro audit by měl být informován o pracovním programu externího audi tora a měl by obdržet zprávu od externího auditora s popisem veškerých vztahů mezi nezávislým auditorem a společností a její skupinou. Výbor by měl být včas informován o veškerých záležitostech vyplývajících z auditu.

7. Výbor pro audit by měl mít možnost získávat rady a pomoc od právních, účetních a jiných poradců mimo společnost, pokud to považuje za nezbytné pro výkon svých povinností, a měl by na tuto činnost dostávat od společnosti dostatečné finanční prostředky.

8. Výbor pro audit by měl přezkoumávat postup, kterým společnost plní stávající předpisy týkající se možnosti zaměstnanců informovat o domnělých nesrovnalostech zásadní povahy ve společnosti prostřednictvím podávání stížností nebo anonymních oznámení obvykle nezávislému členu správního orgánu, a měl by zajistit, aby byly stanoveny postupy pro odpovídající a nezávislé prošetření takových záležitostí a podniknutí následných kroků.

9. Výbor pro audit by měl nejméně každých šest měsíců podávat správní nebo dozorčí radě zprávy o své činnosti, a to v době, kdy se schvalují roční a půlroční výkazy.

PŘÍLOHA II

Profil nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady

1. Není možné zcela vyjmenovat veškerá nebezpečí ohrožující nezávislost členů správního orgánu; vztahy a okolnosti, které by se mohly jevit jako důležité pro její stanovení se mohou v jednotlivých členských státech a společnostech jistou měrou lišit a osvědčené postupy se v tomto ohledu během doby vyvíjí. Avšak existuje řada si tuací, které jsou často považovány za užitečné při rozhodování správní nebo dozorčí rady o nezávislosti nevýkonného člena správní rady nebo člena dozorčí rady, ačkoli je obecně přijímáno, že posouzení nezávislosti konkrétního člena správního orgánu by mělo vycházet spíše z podstaty než z formy. V této souvislosti by měla být na vnitrostátní úrovni přijata řada kritérií, která by používaly správní nebo dozorčí rady. Tato kritéria by měla být vytvořena tak, aby odpovídala situaci v daném státě, a při jejich vytváření by měly být řádně zváženy minimálně následující situace:

a) nebýt výkonným členem správní rady nebo členem představenstva společnosti nebo přidružené společnosti a nevykonávat tuto funkci v předchozích pěti letech;

b) nebýt zaměstnancem společnosti nebo přidružené společnosti a nebýt jím v předchozích třech letech kromě případů, kdy nevýkonný člen správní rady nebo člen dozorčí rady není členem vrcholového vedení a byl do správní nebo dozorčí rady zvolen v rámci systému zastoupení zaměstnanců zajišťujícího odpovídající ochranu proti nespravedlivému propouštění a jiným formám nespravedlivého zacházení;

c) nedostávat a ani v minulosti neobdržet od společnosti nebo přidružené společnosti významnou doplňkovou odměnu, kromě odměn za výkon funkce nevýkonného člena správní rady či člena dozorčí rady. Taková doplňková odměna se týká především účasti na akciové opci společnosti nebo jakéhokoli dalšího programu odměn souvisejících s výkonem; to se netýká přijímání pevně stanovených částek podle důchodového plánu (včetně odložených odměn) za předchozí práci ve společnosti (za předpokladu, že tato odměna není žádným způsobem podmíněna pokračující prací ve společnosti);

d) nebýt většinovým akcionářem ani ho žádným způsobem nezastupovat (pojem většinový je vymezen odkazem na případy uvedené v čl. odst. 1 směrnice Rady 83/349/EHS1));

e) nemít v současné době ani v průběhu předešlého roku významný obchodní vztah se společností nebo přidruženou společností, a to ani přímo, ani jako partner, akcionář, člen správního orgánu nebo řídící pracovník orgánu, který takový vztah má. Obchodní vztahy se týkají i postavení významného dodavatele zboží nebo služeb (včetně finančních, právních nebo poradenských služeb), významného zákazníka nebo organizací, které od společnosti nebo skupiny, které je společnost členem, dostávají významné příspěvky;

f) nebýt v současné době ani během předchozích tří let partnerem nebo zaměstnancem současného nebo bývalého externího auditora společnosti nebo přidružené společnosti;

g) nebýt výkonným členem správní rady ani členem představenstva v jiné společnosti, ve které je nevýkonným členem správní rady nebo členem dozorčí rady výkonný člen správní rady nebo člen představenstva dotčené společnosti, a nesmí mít žádné jiné významné vazby s výkonnými členy správní rady dotčené společnosti prostřednictvím účasti v jiných společnostech nebo orgánech;

h) nezasedat ve správní nebo dozorčí radě ve funkci nevýkonného člena správní rady nebo člena dozorčí rady již po dobu delší než tři období (nebo případně po dobu delší než 12 let, pokud vnitrostátní právo stanovuje velmi krátké normální funkční období);

i) nesmí být blízkým příbuzným výkonného člena správní rady, ani člena představenstva, ani osob ve funkcích a postaveních uvedených v bodech a) až h).

2. Nezávislý člen správního orgánu se zavazuje a) udržovat při provádění rozborů, při přijímání rozhodnutí a při své činnosti za všech okolností svou nezávislost, b) nevyžadovat ani nepřijímat žádné nepřiměřené výhody, které lze považovat za výhody ohrožující jeho nezávislost a c) jasně vyjadřovat svůj nesouhlas v případě zjištění, že rozhodnutí správní nebo dozorčí rady by mohlo společnost poškodit. Pokud správní nebo dozorčí rada přijala rozhodnutí, k nimž má nezávislý nevýkonný člen správní rady či člen dozorčí rady zásadní výhrady, měl by z této situace vyvodit veškeré patřičné důsledky. Pokud by se rozhodl ze své funkce odstoupit, měl by vysvětlit své důvody v dopise správnímu orgánu nebo výboru pro audit a případně také příslušnému orgánu mimo společnost.

POZNÁMKY

1) KOM(2003) 284 v konečném znění.

2) Úř. věst. L 375, 31. 12. 1985 s. 3. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (Úř. věst. L 145, 30. 4. 2004, s. 1).

1) Pokud akcionáři předloží výboru pro jmenování návrhy a výbor pro jmenování se rozhodne nedoporučit správní nebo dozorčí radě takto navrhované kandidáty ke schválení, nebrání to akcionářům navrhnout tytéž kandidáty přímo valné hromadě, pokud mají v této souvislosti podle vnitrostátního práva právo předkládat návrhy usnesení.

2) Úř. věst. L 191, 19. 7. 2002, s. 22.

1) Úř. věst. L 193, 18. 7. 1983, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES (Úř. věst. L 178, 17. 7. 2003, s. 16).

B. FÚZE, ROZDĚLENÍ

A NABÍDKY PŘEVZETÍ

Třetí směrnice Rady 78/855/EHS

ze dne 9. října 1978,

založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností

Ve znění:

směrnice Rady 2006/99/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/63/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/109/ES, Aktu o přistoupení Řecka, Aktu o přistoupení Španělska a Portugalska, Aktu o přistoupení Rakouska, Švédska a Finska, Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie

Uveřejněno:

Úř. věst. L 295 ze dne 20. října 1978, s. 36 až 43, resp. ze dne 22. října 2009 (konsolidované znění)

Související ustanovení:

zák. o přeměnách: § 1–75, § 88–165

RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 3 písm. g) této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise1),

s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2),

s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru3),

vzhledem k tomu, že koordinace stanovená v čl. 54 odst. 3 písm. g) a v Obecném programu pro odstranění omezení svobody usazování4) započala směrnicí 68/151/EHS5);

vzhledem k tomu, že koordinace pokračovala směrnicí 77/91/EHS6), pokud jde o zakládání akciových společností a udržování a změnu jejich základního kapitálu, a směrnicí 78/660/EHS7), pokud jde o roční účetní závěrky některých forem společností;

vzhledem k tomu, že ochrana zájmů společníků a třetích osob vyžaduje koordinaci právních předpisů členských států týkajících se fúzí akciových společností a že je vhodné zavést do právních řádů všech členských států institut fúze;

vzhledem k tomu, že v rámci této koordinace je zvláště důležité zajistit přiměřenou a co nejobjektivnější informovanost akcionářů fúzujících společností a zajistit přiměřenou ochranu jejich práv;

vzhledem k tomu, že ochrana práv pracovníků v případě převodů podniků, provozoven nebo částí provozoven je v současnosti upravena směrnicí 77/187/EHS8);

vzhledem k tomu, že věřitelé, včetně majitelů dluhopisů, a držitelé jiných cenných papírů fúzujících společností musí být chráněni před škodou způsobenou fúzí;

vzhledem k tomu, že požadavky na zveřejňování stanovené směrnicí 68/151/EHS musí být rozšířeny na fúze, aby o nich byly třetí osoby dostatečně informovány;

vzhledem k tomu, že je nutné rozšířit záruky pro společníky a třetí osoby při provádění fúze i na některé právní operace, které v podstatných bodech vykazují znaky podobné fúzi tak, aby obcházení ochrany nebylo možné;

vzhledem k tomu, že pro zajištění právní jistoty ve vztazích mezi dotčenými společnostmi, mezi těmito společnostmi a třetími osobami a mezi akcionáři je nutné omezit případy neplatnosti fúze a stanovit na jedné straně zásadu zjednání nápravy pokaždé, kdy je to možné, a na druhé straně krátkou lhůtu pro uplatnění neplatnosti,

PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:

Rozsudek Soudního dvora ES ze dne 13. prosince 2005 ve věci C-411/03, SEVIC, SbSD [2005], s. I-10805

(body odůvodnění zkráceny autorem)

17) V souladu s čl. 43 druhým pododstavcem ES ve spojení s článkem 48 ES svoboda usazování společností uvedených v tomto posledně uvedeném článku zahrnuje zejména zřizování a řízení těchto společností za podmínek stanovených právem státu usazení pro vlastní společnosti.

18) Rozsah působnosti práva usazování zahrnuje každé opatření, které umožňuje nebo jen usnadňuje přístup do jiného členského státu, než je stát usazení, a výkon hospodářské činnosti v tomto státě tím, že umožňuje účinnou účast zúčastněných hospodářských subjektů na hospodářském životě uvedeného členského státu za stejných podmínek, jako jsou podmínky vztahující se na vnitrostátní hospodářské subjekty.

19) Přeshraniční fúze, podobně jako jiné přeměny společností, odpovídají potřebám spolupráce a reorganizace společností usazených v různých členských státech. Představují zvláštní způsoby výkonu svobody usazování, které jsou důležité pro řádné fungování vnitřního trhu, a patří tedy k hospodářským činnostem, u nichž jsou členské státy povinny respektovat svobodu usazování upravenou v článku 43 ES.

21) Přeshraniční fúze jako fúze představuje účinný způsob přeměny společností, jelikož v rámci jediné operace umožňuje vykonávat určitou činnost v nové právní formě a bez přerušení, v důsledku čehož se zmenší komplikace, zkrátí lhůty a sníží náklady spojené s jinými formami reorganizace společností, které zahrnují například zrušení společnosti s likvidací a založení nové společnosti s převodem částí jmění na tuto společnost.

22) Vzhledem k tomu, že na základě vnitrostátních pravidel není možné takového způsobu přeměny společností využít, pokud jedna z těchto společností má sídlo v jiném členském státě, než je Spolková republika Německo, německé právo zavádí rozdílné zacházení se společnostmi podle vnitrostátní nebo přeshraniční povahy fúze, což může společnosti odrazovat od výkonu svobody usazování zakotvené ve Smlouvě.

23) Takové rozdílné zacházení představuje omezení ve smyslu článků 43 ES a 48 ES, které je v rozporu s právem usazování a může být připuštěno pouze tehdy, pokud sleduje legitimní cíl slučitelný se Smlouvou a pokud je odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu. Krom toho je v podobném případě nezbytné, aby uplatnění tohoto omezení bylo způsobilé zaručit uskutečnění takto sledovaného cíle a nepřekračovalo meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné (viz rozsudky ze dne 21. listopadu 2002, X a Y, C-436/00, Recueil, s. I-10829, bod 49, a ze dne 11. března 2004, De Lasteyrie du Saillant, C-9/02, Recueil, s. I-2409, bod 49).

26) I když jsou harmonizační pravidla Společenství sice užitečná k usnadnění přeshraničních fúzí, existenci takových harmonizačních pravidel nelze povýšit na předchozí podmínku výkonu svobody usazování zakotvené v článcích 43 a 48 ES.

27) Existují-li v členských státech, na základě přijetí třetí směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností (Úř. věst. L 295, s. 36; Zvl. vyd. 17/01, s. 42), harmonizovaná pravidla týkající se vnitrostátních fúzí, přeshraniční fúze vyvolávají specifické problémy.

28) Nelze vyloučit, aby takové naléhavé důvody obecného zájmu, jako je ochrana zájmů věřitelů, menšinových společníků a zaměstnanců, jakož i zachování účinnosti daňových kontrol a poctivosti obchodních transakcí, mohly za určitých okolností a při dodržení určitých podmínek odůvodnit opatření omezující svobodu usazování.

29) Je však také třeba, aby takové omezující opatření bylo způsobilé zaručit uskutečnění sledovaných cílů a nepřekračovalo meze toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.

30) Skutečnost, že v členském státě je obecně odepřen zápis fúze mezi společností se sídlem v tomto státě a společností se sídlem v jiném členském státě, ve svém důsledku brání uskutečňování přeshraničních fúzí, i pokud uvedené zájmy nejsou ohroženy. Takové pravidlo v každém případě překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cílů sledujících ochranu uvedených zájmů.

31) Články 43 ES a 48 ES brání tomu, aby byl v členském státě obecně odepřen zápis fúze uskutečněné zrušením společnosti bez likvidace a převodem celého jmění této společnosti na jinou společnost do vnitrostátního obchodního rejstříku, pokud má jedna z těchto dvou společností sídlo v jiném členském státě, zatímco takový zápis je možný, jsou-li dodrženy určité podmínky, pokud společnosti účastnící se fúze mají obě sídlo na území prvního členského státu.

Článek 1

Oblast působnosti

1. Koordinační opatření stanovená touto směrnicí se použijí na právní a správní předpisy členských států, které se vztahují na tyto formy společností:

– Německá republika:

die Aktiengesellschaft,

– Belgie:

la société anonymede naamloze vennotschap,

– Dánsko:

aktieselskab,

– Francie:

la société anonyme,

– Irsko:

public companies limited by shares, and public companies limited by guarantee having a share capital,

– Itálie:

la società per azioni,

– Lucembursko:

la société anonyme,

– Nizozemsko:

de naamloze vennootschap,

– Spojené království:

public companies limited by shares, and public companies limited by guarantee having a share capital,

– Řecko:

η ανώνυμη εταιρία,

– ve Španělsku:

la sociedad anónima,

– v Portugalsku:

a sociedade anónima de responsabilidade limitada,

– Rakousko:

die Aktiengesellschaft,

– Finsko:

julkinen osakeyhtiö / publikt aktiebolag,

– Švédsko:

aktiebolag,

– Česká republika:

akciová společnost,

– Estonsko:

aktsiaselts,

– Kypr:

δημόσιες εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με μετοχές, δημόσιες εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με εγγύηση που διαθέτουν μετοχικό κεϕάλαιο,

– Lotyšsko:

akciju sabiedrı-ba,

– Litva:

akcinė bendrovė,

– Maďarsko:

részvénytársaság,

– Malta:

kumpanija pubblika/public limited liability company,kumpanija privata/private limited liability company,

– Polsko:

spółka akcyjna,

– Slovinsko:

družba z omejeno odgovornostjo,

– Slovensko:

akciová spoločnosť,

– Bulharsku:

акционерно дрүжество,

– Rumunsku:

societate pe acțiuni.

2. Členské státy nemusí uplatňovat tuto směrnici na družstva založená v podobě jedné z právních forem společností uvedených v odstavci 1. Využijí-li členské státy této možnosti, uloží těmto společnostem povinnost uvádět slovo „družstvo“ na všech dokumentech uvedených v článku 4 směrnice 68/151/EHS.

3. Členské státy nemusí uplatňovat tuto směrnici, je-li jedna nebo více zanikajících společností předmětem konkursního řízení, soudního vyrovnání nebo jiného podobného řízení.

KAPITOLA PRVNÍ

Úprava fúze sloučením jedné nebo více společností s jinou společností a fúze splynutím

Článek 2

Členské státy upraví pro společnosti, které se řídí jejich právem, fúzi sloučením jedné nebo více společností s jinou společností a fúzi splynutím.

Článek 3

1. Pro účely této směrnice se „fúzí sloučením“ rozumí operace, kterou jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost výměnou za přidělení akcií nástupnické společnosti akcionářům jedné nebo více zanikajících společností a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených akcií, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.

2. Právní předpisy členského státu mohou stanovit, že fúze sloučením se může uskutečnit také tehdy, je-li jedna nebo více zanikajících společností v likvidaci, pokud je však tato možnost omezena pouze na společnosti, které ještě nezačaly rozdělovat své jmění mezi své akcionáře.

Článek 4

1. Pro účely této směrnice se „fúzí splynutím“ rozumí operace, kterou více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na společnost, kterou zakládají, výměnou za přidělení akcií nové společnosti jejich akcionářům a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených akcií, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.

2. Právní předpisy členského státu mohou stanovit, že fúze splynutím se může uskutečnit také tehdy, je-li jedna nebo více zanikajících společností v likvidaci, pokud je však tato možnost omezena pouze na společnosti, které ještě nezačaly rozdělovat své jmění mezi své akcionáře.

KAPITOLA II

Fúze sloučením

Článek 5

1. Správní nebo řídící orgány fúzujících společností vypracují písemný projekt fúze.

2. V projektu fúze musí být uvedeny alespoň:

a) právní forma, firma a sídlo fúzujících společností;

b) výměnný poměr akcií a případně výše doplatku na dorovnání;

c) způsoby přidělení akcií nástupnické společnosti;

d) den, od kterého majitelům akcií vzniká právo na podíl na zisku, a případně zvláštní podmínky týkající se tohoto práva;

e) den, od kterého se jednání zanikající společnosti považuje z účetního hlediska za jednání nástupnické společnosti;

f) práva poskytnutá nástupnickou společností akcionářům se zvláštními právy a majitelům jiných cenných papírů než akcie nebo navrhovaná opatření, která se týkají těchto osob;

g) všechny zvláštní výhody poskytnuté znalcům ve smyslu čl. 10 odst. 1, jakož i členům správních, řídících, dozorčích nebo kontrolních orgánů fúzujících společností.

Článek 6

Projekt fúze musí být pro každou fúzující společnost zveřejněn alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady, která má o projektu fúze rozhodnout, způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS.

Od povinnosti zveřejňování stanovené článkem 3 směrnice 68/151/EHS je osvobozena každá z fúzujících společností, pokud po nepřetržitou dobu začínající alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu fúze, a končící nejdříve skončením této valné hromady zpřístupní projekt fúze na internetové stránce, která je pro veřejnost bezplatná. Členské státy nestanoví v souvislosti s tímto osvobozením jiné požadavky a omezení než ty, jež jsou nezbytné k zabezpečení internetové stránky a ověření pravosti dokumentů, a smějí tyto požadavky nebo omezení uložit pouze v rozsahu přiměřeném pro dosažení těchto cílů.

Odchylně od druhého pododstavce mohou členské státy požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo prostřednictvím centrální elektronické platformy uvedené v čl. 3 odst. 4 směrnice 68/151/EHS. Členské státy mohou případně požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo na kterékoli jiné internetové stránce, kterou pro tento účel stanoví. Pokud členské státy využijí některé z těchto možností, zajistí, aby společnostem za toto zveřejnění nebyly účtovány zvláštní poplatky.

Použije-li se internetová stránka jiná než centrální elektronická platforma, zveřejní se na centrální elektronické platformě alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady odkaz umožňující přístup k dané internetové stránce. Tento odkaz musí obsahovat datum zveřejnění projektu fúze na internetové stránce a být bezplatně přístupný veřejnosti. Za toto zveřejnění nejsou společnostem účtovány zvláštní poplatky.

Zákazem vyžadovat od společností zvláštní poplatky za zveřejnění stanoveným ve třetím a čtvrtém pododstavci není dotčena možnost členských států přenést na společnosti náklady vzniklé v souvislosti s centrální elektronickou platformou.

Členské státy mohou od společností požadovat, aby informace ponechaly na své internetové stránce nebo případně na centrální elektronické platformě nebo jiné internetové stránce určené dotčeným členským státem po určitou dobu po skončení valné hromady. Členské státy mohou stanovit, jaké následky plynou z dočasného přerušení přístupu na tuto internetovou stránku nebo do centrální elektronické platformy způsobeného technickými či jinými faktory.

Článek 7

1. Fúze musí být alespoň schválena valnou hromadou každé z fúzujících společností. Právní předpisy členských států stanoví, že toto rozhodnutí vyžaduje nejméně dvoutřetinovou většinu hlasů připadajících buď na zastoupené cenné papíry, nebo na zastoupený upsaný základní kapitál.

Právní předpisy členského státu však mohou stanovit, že v případě, kdy je zastoupena nejméně polovina upsaného základního kapitálu, stačí prostá většina hlasů uvedených v prvním pododstavci. Dále se případně použijí předpisy týkající se změny stanov.

2. Jestliže existuje více druhů akcií, je pro rozhodnutí o fúzi nutné oddělené hlasování alespoň u každého druhu akcionářů, jejichž práva jsou operací dotčena.

3. Rozhodnutí, které má být učiněno, se týká schválení projektu fúze a popřípadě změn stanov, které si vyžaduje jeho provedení.

Článek 8

Právní předpisy členského státu nemusí vyžadovat schválení fúze valnou hromadou nástupnické společnosti, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

a) alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady zanikající společnosti nebo společností, která má o projektu fúze rozhodnout, dojde u nástupnické společnosti ke zveřejnění podle článku 6;

b) všichni akcionáři nástupnické společnosti mají právo seznámit se v sídle této společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem uvedeným v písmenu a) s dokumenty uvedenými v čl. 11 odst. 1;

c) jeden nebo více akcionářů nástupnické společnosti, kteří disponují akciemi ve výši minimálního procentního podílu na upsaném základním kapitálu, musí mít právo požadovat svolání valné hromady nástupnické společnosti, která má rozhodnout o schválení fúze. Tento minimální procentní podíl nesmí být stanoven nad 5 %. Členské státy však mohou stanovit, že akcie bez hlasovacího práva jsou vyloučeny z výpočtu tohoto procentního podílu.

Pro účely prvního pododstavce písm. b) se použije čl. 11 odst. 2, 3 a 4.

Článek 9

1. Správní nebo řídící orgány každé z fúzujících společností vypracují podrobnou písemnou zprávu, která vysvětlí projekt fúze a zvláště výměnný poměr akcií a odůvodní jej z právního a hospodářského hlediska.

Tato zpráva dále uvede případné zvláštní obtíže, které se vyskytly při oceňování.

2. O veškerých podstatných změnách obchodního jmění mezi dnem zpracování projektu fúze a dnem valných hromad, které mají rozhodnout o projektu fúze, informují správní nebo řídící orgány každé zúčastněné společnosti valnou hromadu své společnosti a správní nebo řídící orgány ostatních zúčastněných společností tak, aby mohly informovat své příslušné valné hromady.

3. Členské státy mohou stanovit, že zpráva uvedená v odstavci 1, informace uvedené v odstavci 2 nebo obojí se nevyžadují, jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů poskytujících hlasovací právo všech společností účastnících se fúze projevili souhlas.

Článek 10

1. Projekt fúze přezkoumá za každou fúzující společnost jeden nebo více nezávislých znalců jmenovaných nebo schválených soudem nebo správním orgánem a vypracuje písemnou zprávu určenou akcionářům. Právní předpisy členského státu však mohou stanovit jmenování jednoho nebo více nezávislých znalců pro všechny fúzující společnosti, jestliže toto jmenování provede soud nebo správní orgán na společnou žádost těchto společností. Těmito znalci mohou být podle právních předpisů každého členského státu fyzické nebo právnické osoby či společnosti.

2. Ve zprávě uvedené v odstavci 1 musí znalci v každém případě prohlásit, zda je podle jejich názoru výměnný poměr akcií vhodný a odůvodněný. Toto prohlášení musí uvést:

a) metodu nebo metody použité při stanovení navrhovaného výměnného poměru;

b) zda tato nebo tyto metody jsou v daném případě přiměřené, a uvést hodnoty, ke kterým každá z těchto metod povede; k tomu je třeba uvést stanovisko, jaká váha byla přiznána jednotlivým metodám při stanovení zvolené hodnoty.

Zpráva dále uvede případné zvláštní obtíže, které se vyskytly při oceňování.

3. Každý znalec má právo získat od fúzujících společností všechny vhodné informace a dokumenty a provádět nezbytná ověřování.

4. Přezkoumání projektu přeshraniční fúze ani vypracování znalecké zprávy se nevyžadují, jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů poskytujících hlasovací právo všech fúzujících společností projevili souhlas.

Článek 11

1. Každý akcionář má právo seznámit se v sídle společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu fúze, alespoň s těmito dokumenty:

a) projektem fúze;

b) ročními účetními závěrkami a výročními zprávami za poslední tři účetní období fúzujících společností;

c) případně účetním výkazem vypracovaným ke dni, který nesmí být dřívější než první den třetího měsíce, který předchází dni vypracování projektu fúze, pokud se poslední roční účetní závěrka vztahuje na účetní období, které skončilo více než šest měsíců přede dnem vypracování projektu fúze;

d) případně zprávami správních nebo řídících orgánů fúzujících společností uvedenými v článku 9;

e) případně zprávami uvedenými v článku 10.

Pro účely prvního pododstavce písm. c) se účetní výkaz nevyžaduje, jestliže společnost zveřejňuje pololetní finanční zprávu podle článku 5 směrnice 2004/109/ES a zpřístupňuje ji podle tohoto odstavce akcionářům. Dále mohou členské státy stanovit, že se účetní výkaz nevyžaduje, jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů poskytujících hlasovací právo všech společností účastnících se fúze projevili souhlas.

2. Účetní výkaz stanovený v odst. 1 písm. c) je vypracován podle stejných metod a stejného členění jako poslední roční rozvaha.

Právní předpisy členského státu však mohou stanovit,

a) že není nutné pořizovat nový soupis majetku;

b) že ocenění uvedená v poslední rozvaze lze měnit pouze v mezích změn v účetních zápisech, přičemž však budou zohledněny

– odpisy a opravné položky,

– důležité změny skutečné hodnoty, které nejsou zachyceny v účetnictví.

3. Každý akcionář je oprávněn získat na požádání a bezplatně úplnou, nebo pokud tak požaduje, částečnou kopii dokumentů uvedených v odstavci 1.

Pokud akcionář souhlasil s tím, že společnost bude k poskytování informací využívat elektronické prostředky, mohou mu být takové kopie zasílány elektronickou poštou.

4. Společnost je osvobozena od povinnosti zpřístupnit dokumenty uvedené v odstavci 1 ve svém sídle, pokud je po nepřetržitou dobu začínající alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu fúze, a končící nejdříve skončením této valné hromady zpřístupní na své internetové stránce. Členské státy nestanoví v souvislosti s tímto osvobozením jiné požadavky a omezení než ty, jež jsou nezbytné k zabezpečení internetové stránky a ověření pravosti dokumentů, a smějí tyto požadavky nebo omezení uložit pouze v rozsahu přiměřeném pro dosažení těchto cílů.

Odstavec 3 se nepoužije, jestliže internetová stránka umožňuje akcionářům po celou dobu uvedenou v prvním pododstavci tohoto odstavce stažení a vytištění dokumentů uvedených v odstavci 1. V tomto případě však mohou členské státy stanovit, že společnost tyto dokumenty zpřístupní akcionářům ve svém sídle k nahlédnutí.

Členské státy mohou od společností požadovat, aby informace ponechaly na své internetové stránce po určitou dobu po skončení valné hromady. Členské státy mohou stanovit, jaké následky plynou z dočasného přerušení přístupu na tuto internetovou stránku způsobeného technickými či jinými faktory.

Článek 12

Ochrana práv pracovníků jednotlivých fúzujících společností je upravena v souladu se směrnicí 77/187/EHS.

Článek 13

1. Právní předpisy členských států musí stanovit přiměřený systém ochrany zájmů věřitelů fúzujících společností, jejichž pohledávky vznikly před zveřejněním projektu fúze a které se v okamžiku tohoto zveřejnění ještě nestaly splatnými.

2. Za tímto účelem právní předpisy členských států alespoň stanoví, že tito věřitelé mají nárok na přiměřené záruky, jestliže finanční situace fúzujících společností tuto ochranu vyžaduje a jestliže tito věřitelé takové záruky již nemají.

Členské státy stanoví podmínky ochrany uvedené v odstavci 1 a v prvním pododstavci tohoto odstavce. V každém případě zajistí, aby se věřitelé mohli obrátit na příslušný správní orgán nebo soud se žádostí o přiměřené záruky, pokud mohou spolehlivě prokázat, že fúze ohrozí úhradu jejich pohledávek a že jim společnost neposkytla žádné přiměřené záruky.

3. Ochrana může být odlišná pro věřitele nástupnické společnosti a pro věřitele zanikající společnosti.

Článek 14

Aniž jsou dotčena pravidla pro společný výkon práv majitelů dluhopisů fúzujících společností, použije se na ně článek 13, ledaže fúze byla schválena schůzí majitelů dluhopisů, jestliže vnitrostátní právní předpisy takovou schůzi stanoví, nebo každým jednotlivým majitelem dluhopisů.

Článek 15

Majitelé jiných cenných papírů než akcií, s nimiž jsou spojena zvláštní práva, musí získat v nástupnické společnosti práva, která jsou alespoň rovnocenná právům, jež měli v zanikající společnosti, ledaže byla změna těchto práv schválena schůzí majitelů těchto cenných papírů, jestliže vnitrostátní právní předpisy takovou schůzi připouštějí, nebo každým jednotlivým majitelem těchto cenných papírů, nebo jestliže mají tito majitelé právo na odkoupení svých cenných papírů nástupnickou společností.

Článek 16

1. Jestliže právní předpisy členského státu nestanoví předběžnou soudní nebo správní kontrolu zákonnosti fúze nebo jestliže se tato kontrola nevztahuje na všechny právní úkony nezbytné pro fúzi, musí mít zápisy z valných hromad, které rozhodnou o fúzi, a případně smlouva o fúzi uzavřená po těchto valných hromadách formu úředního zápisu. V případech, kdy fúze nemusí být schválena valnými hromadami všech fúzujících společností, musí mít projekt fúze formu úředního zápisu.

2. Notář nebo orgán příslušný k sepsání a osvědčení úředního zápisu musí osvědčit a potvrdit existenci a platnost právních úkonů a náležitostí, ke kterým je společnost, pro kterou je činný, povinna, jakož i projektu fúze.

Článek 17

Právní předpisy členských států určí den účinnosti fúze.

Článek 18

1. Fúze musí být pro každou fúzující společnost zveřejněna způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS.

2. Nástupnická společnost může pro zanikající společnost nebo společnosti sama zajistit náležitosti zveřejnění.

Článek 19

1. Fúze má ipso iure následující účinky, které působí současně:

a) veškeré obchodní jmění zanikající společnosti přechází na nástupnickou společnost, jak mezi zanikající a nástupnickou společností, tak vůči třetím osobám;

b) akcionáři zanikající společnosti se stávají akcionáři nástupnické společnosti;

c) zanikající společnost zaniká.

2. Nástupnická společnost nevymění akcie zanikající společnosti za své akcie, které jsou drženy

a) buď nástupnickou společností nebo osobou jednající vlastním jménem, ale na účet této společnosti;

b) nebo samotnou zanikající společnosti nebo osobou jednající vlastním jménem, ale na účet této společnosti.

3. Právní předpisy členských států, které požadují zvláštní náležitosti pro účinnost převodu určitého majetku, práv a závazků zanikající společnosti vůči třetím osobám, nejsou dotčeny. Nástupnická společnost může zajistit tyto náležitosti sama; právní předpisy členských států však mohou zanikající společnosti dovolit pokračovat v plnění těchto náležitostí během omezeného období, které nesmí být, kromě výjimečných případů, stanoveno na dobu delší než šest měsíců ode dne účinnosti fúze.

Článek 20

Právní předpisy členských států upraví vůči akcionářům zanikající společnosti alespoň občanskoprávní odpovědnost členů správního a řídícího orgánu této společnosti za zaviněné jednání těchto členů při přípravě a provádění fúze.

Článek 21

Právní předpisy členských států upraví vůči akcionářům zanikající společnosti alespoň občanskoprávní odpovědnost znalců pověřených vypracovat pro tuto společnost zprávu uvedenou v čl. 10 odst. 1 za zaviněné jednání při plnění jejich povinností.

Článek 22

1. Právní předpisy členských států mohou upravit neplatnost fúze pouze v mezích následujících podmínek:

a) neplatnost musí být prohlášena soudním rozhodnutím;

b) neplatnost fúze, která je účinná ve smyslu článku 17, může být prohlášena, pouze pokud chyběla předběžná soudní nebo správní kontrola zákonnosti nebo úřední zápis, nebo pokud je zjištěno, že rozhodnutí valné hromady je podle vnitrostátního práva neplatné nebo může být prohlášeno za neplatné;

c) žalobu na neplatnost nelze podat po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne nabytí účinnosti fúze vůči tomu, kdo se neplatnosti dovolává, nebo jestliže byla zjednána náprava;

d) jestliže je možné zjednat nápravu nedostatku, pro který by fúze mohla být prohlášena za neplatnou, poskytne příslušný soud zúčastněným společnostem lhůtu pro zjednání nápravy;

e) soudní rozhodnutí o neplatnosti fúze musí být zveřejněno způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS;

f) opravný prostředek třetích osob proti soudnímu rozhodnutí, pokud jej právní předpisy členského státu stanoví, není přípustný po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne zveřejnění rozhodnutí podle směrnice 68/151/EHS;

g) rozhodnutím o neplatnosti fúze není dotčena platnost závazků, které vznikly k tíži nebo ve prospěch nástupnické společnosti před zveřejněním rozhodnutí, avšak po dni stanoveném v článku 17;

h) společnosti zúčastněné na fúzi odpovídají společně a nerozdílně za závazky nástupnické společnosti uvedené pod písm. g).

2. Odchylně od odst. 1 písm. a) mohou právní předpisy členského státu také dovolit, aby neplatnost fúze prohlásil správní orgán, jestliže lze proti takovému rozhodnutí podat opravný prostředek k soudu. Písmena b), d), e), f), g) a h) se použijí obdobně na správní orgán. Toto řízení o neplatnosti nelze zahájit po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne stanoveného v článku 17.

3. Nejsou dotčeny právní předpisy členských států vztahující se na neplatnost fúze, která je prohlášena v důsledku jiné kontroly, než je předběžná soudní nebo správní kontrola zákonnosti.

KAPITOLA III

Fúze splynutím

Článek 23

1. Články 5, 6 a 7 a články 9 až 22 se použijí na fúzi splynutím, aniž jsou dotčeny články 11 a 12 směrnice 68/151/EHS. Pro tento účel se „fúzujícími společnostmi“ nebo „zanikající společností“ rozumějí společnosti, které zanikají, a „nástupnickou společností“ se rozumí nová společnost.

2. Ustanovení čl. 5 odst. 2 písm. a) se použije rovněž na novou společnost.

3. Projekt fúze, akt, kterým se společnost zakládá, nebo jeho návrh a stanovy, pokud jsou obsaženy v samostatném aktu, nebo jejich návrh pro novou společnost schvaluje valná hromada každé zanikající společnosti.

KAPITOLA IV

Sloučení jedné společnosti s jinou společností, která vlastní nejméně 90 % akcií první společnosti

Článek 24

Členské státy upraví pro společnosti, které spadají pod jejich právní úpravu, operaci, kterou jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost, která je držitelkou všech jejich akcií a jiných cenných papírů poskytujících hlasovací právo na valných hromadách. Na tento postup se použije kapitola II. Členské státy však neuplatňují požadavky stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. b), c) a d), článcích 9 a 10, čl. 11 odst. 1 písm. d) a e), čl. 19 odst. 1 písm. b) a článcích 20 a 21.

Článek 25

Členské státy nepoužijí článek 7 na operace uvedené v článku 24, jestliže jsou splně ny tyto podmínky:

a) alespoň jeden měsíc před nabytím účinnosti této operace dojde u každé společnosti zúčastněné na dané operaci ke zveřejnění podle článku 6;

b) všichni akcionáři nástupnické společnosti mají právo seznámit se v sídle této společnosti alespoň jeden měsíc před nabytím účinnosti operace s dokumenty uvedenými v čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a c);

c) použije se čl. 8 písm. c).

Pro účely prvního pododstavce písm. b) se použije čl. 11 odst. 2, 3 a 4.

Článek 26

Členské státy mohou uplatňovat články 24 a 25 na operace, kterými jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost, jestliže všechny akcie a jiné cenné papíry uvedené v článku 24 zanikající společnosti nebo zanikajících společností patří nástupnické společnosti nebo osobám, které drží tyto akcie a cenné papíry vlastním jménem, ale na účet nástupnické společnosti.

Článek 27

Provádí-li fúzi sloučením společnost, která drží nejméně 90 % akcií a jiných cenných papírů poskytujících hlasovací právo na valné hromadě zanikající společnosti nebo společností, ale ne všechny, nevyžadují členské státy schválení fúze valnou hromadou nástupnické společnosti, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

a) alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady zanikající společnosti nebo zanikajících společností, která má rozhodnout o projektu fúze, dojde u nástupnické společnosti ke zveřejnění podle článku 6;

b) všichni akcionáři nástupnické společnosti mají právo seznámit se v sídle této společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem uvedeným v písmenu a) s dokumenty uvedenými v čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a případně c), d) a e);

c) použije se čl. 8 písm. c).

Pro účely prvního pododstavce písm. b) se použije čl. 11 odst. 2, 3 a 4.

Článek 28

Členské státy neuplatňují požadavky stanovené v článcích 9, 10 a 11 v případě fúze ve smyslu článku 27, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

a) menšinoví akcionáři zanikající společnosti mohou uplatnit právo na odkoupení svých akcií nástupnickou společností;

b) v tomto případě mají právo obdržet peněžní vypořádání odpovídající hodnotě jejich akcií;

c) v případě neshody může výši vypořádání určit soud nebo správní orgán určený k tomuto účelu členským státem.

Členský stát nemusí uplatňovat první pododstavec, pokud jeho právní předpisy opravňují nástupnickou společnost k tomu, aby bez předchozí veřejné nabídky převzetí požadovala od všech majitelů zbývajících cenných papírů společnosti či společností, které mají zaniknout, aby jí tyto cenné papíry prodali za spravedlivou cenu před provedením fúze.

Článek 29

Členské státy mohou použít články 27 a 28 na operace, kterými jedna nebo více společností převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou společnost, jestliže nejméně 90 % akcií a jiných cenných papírů zanikající společnosti nebo společností uvedených v článku 27, ale ne všechny, vlastní nástupnická společnost nebo osoby, které drží tyto akcie a cenné papíry vlastním jménem, ale na účet nástupnické společnosti.

KAPITOLA V

JINÉ OPERACE PODOBNÉ FÚZI

Článek 30

Jestliže právní předpisy členského státu dovolují u operací uvedených v článku 2, aby doplatek na dorovnání přesáhl 10 %, použijí se kapitoly II a III a články 27, 28 a 29.

Článek 31

Jestliže právní předpisy členského státu dovolují jednu z operací uvedených v článcích 2, 24 a 30, aniž by převádějící společnosti zanikly, použijí se kapitola II, s výjimkou čl. 19 odst. 1 písm. c), a kapitoly III a IV.

KAPITOLA VI

Závěrečná ustanovení

Článek 32

1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do tří let od jejího oznámení. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

2. Pro použití předpisů uvedených v odstavci 1 na „unregistered companies“ ve Spojeném království a v Irsku však může být stanovena lhůta pěti let ode dne vstupu těchto předpisů v platnost.

3. Členské státy nemusí uplartňovat články 13, 14 a 15 na majitele dluhopisů a jiných cenných papírů převoditelných na akcie, jestliže ke dni vstupu předpisů uvedených v odstavci 1 v platnost již bylo právní postavení těchto majitelů v případě fúze upraveno v emisních podmínkách.

4. Členské státy nemusí uplatňovat tuto směrnici na fúze nebo operace podobné fúzi, u kterých jsou v rámci přípravy nebo uskutečňování právní úkony nebo náležitosti stanovené vnitrostátnímiprávními předpisy splněny již ke dni vstupu předpisů uvedených v odstavci 1 v platnost.

Článek 33

Tato směrnice je určena členským státům.

POZNÁMKY

1) Úř. věst. C 89, 14. 7. 1970, s. 20.

2) Úř. věst. C 129, 11. 12. 1972, s. 50; Úř. věst. C 95, 28. 4. 1975, s. 12.

3) Úř. věst. C 88, 6. 9. 1971, s. 18.

4) Úř. věst. 2, 15. 1. 1962, s. 36/62.

5) Úř. věst. L 65, 14. 3. 1968, s. 8.

6) Úř. věst. L 26, 31. 1. 1977, s. 1.

7) Úř. věst. L 222, 14. 8. 1978, s. 11.

8) Úř. věst. L 61, 5. 3. 1977, s. 26.

Šestá směrnice Rady 82/891/EHS

ze dne 17. prosince 1982,

založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o rozdělení akciových společností

Ve znění:

směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/63/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/109/ES

Uveřejněno:

Úř. věst. L 378 ze dne 31. prosince 1982, s. 47, resp. ze dne 22. října 2009 (konsolidované znění)

Související ustanovení:

zák. o přeměnách: § 1 až 75, § 243 až 266, § 280 až 319

RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 3 písm. g) této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise1),

s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2),

s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru3),

vzhledem k tomu, že koordinace upravená čl. 54 odst. 3 písm. g) a v Obecném programu pro odstranění omezení svobody usazování4) započala směrnicí 68/151/EHS5);

vzhledem k tomu, že koordinace pokračovala směrnicí 77/91/EHS6), pokud jde o zakládání akciových společností a udržování a změnu jejich základního kapitálu, směrnicí 78/660/EHS7), pokud jde o roční účetní závěrky některých forem společností a směrnicí 78/855/EHS8), pokud jde o fúze akciových společností;

vzhledem k tomu, že směrnice 78/855/EHS upravila pouze otázku fúzí akciových společností a některých podobných operací; že však návrh Komise se také týkal operací rozdělení; že také Evropský parlament a Hospodářský a sociální výbor se ve svých stanoviscích vyslovily ve prospěch právní úpravy takové operace;

vzhledem k tomu, že z důvodu podobností existujících mezi operacemi fúze a rozdělení je možné zabránit riziku obcházení záruk, které pro fúze stanovila směrnice 78/855/EHS, pouze tím, že pro případy rozdělení bude stanovena rovnocenná ochrana;

vzhledem k tomu, že ochrana zájmů společníků a třetích osob vyžaduje koordinaci právních předpisů členských států týkajících se rozdělení akciových společností, jestliže členské státy tuto operaci povolují;

vzhledem k tomu, že v rámci této koordinace je zvláště důležité zajistit přiměřenou a co nejobjektivnější informovanost akcionářů společností účastnících se rozdělení a zajistit přiměřenou ochranu jejich práv;

vzhledem k tomu, že ochrana práv pracovníků v případě převodů podniků, provozoven nebo částí provozoven je v současnosti upravena směrnicí 77/187/EHS9);

vzhledem k tomu, že věřitelé, včetně majitelů dluhopisů, a držitelé jiných cenných papírů společností účastnících se rozdělení musí být chráněni před škodou způsobenou rozdělením;

vzhledem k tomu, že požadavky na zveřejňování stanovené směrnicí 68/151/EHS musí být rozšířeny na rozdělení tak, aby o nich byly třetí osoby dostatečně informovány;

vzhledem k tomu, že je nutné rozšířit záruky pro společníky a třetí osoby při provádění rozdělení i na některé právní operace, které v podstatných bodech vykazují znaky podobné rozdělení, aby obcházení ochrany nebylo možné;

vzhledem k tomu, že pro zajištění právní jistoty ve vztazích mezi společnostmi účastnícími se rozdělení, mezi těmito společnostmi a třetími osobami a mezi akcionáři je nutné omezit případy neplatnosti rozdělení a stanovit na jedné straně zásadu zjednání nápravy pokaždé, kdy je to možné, a na druhé straně krátkou lhůtu pro uplatnění neplatnosti,

PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:

Rozsudek Soudního dvora ES ze dne 13. prosince 2005 ve věci C-411/03, SEVIC, SbSD [2005], s. I-10805

V souladu s čl. 43 druhým pododstavcem ES ve spojení s článkem 48 ES svoboda usazování společností uvedených v tomto posledně uvedeném článku zahrnuje zejména zřizování a řízení těchto společností za podmínek stanovených právem státu usazení pro vlastní společnosti.

Rozsah působnosti práva usazování zahrnuje každé opatření, které umožňuje nebo jen usnadňuje přístup do jiného členského státu, než je stát usazení, a výkon hospodářské činnosti v tomto státě tím, že umožňuje účinnou účast zúčastněných hospodářských subjektů na hospodářském životě uvedeného členského státu za stejných podmínek, jako jsou podmínky vztahující se na vnitrostátní hospodářské subjekty.

Přeshraniční fúze, podobně jako jiné přeměny společností, odpovídají potřebám spolupráce a reorganizace společností usazených v různých členských státech. Představují zvláštní způsoby výkonu svobody usazování, které jsou důležité pro řádné fungování vnitřního trhu, a patří tedy k hospodářským činnostem, u nichž jsou členské státy povinny respektovat svobodu usazování upravenou v článku 43 ES.

Článek 1

1. Jestliže členské státy dovolí u společností uvedených v čl. 1 odst. 1 směrnice 78/855/EHS, které se řídí jejich právem, rozdělení mezi stávající společnosti stanovené v článku 2 této směrnice, použijí na tuto operaci kapitolu I této směrnice.

2. Jestliže členské státy dovolí u společností uvedených v odstavci 1 rozdělení se založením nových společností, vymezené v článku 21, použijí na tuto operaci kapitolu II.

3. Jestliže členské státy dovolí u společností uvedených v odstavci 1 operaci, ve které je rozdělení mezi stávající společnosti, vymezené v čl. 2 odst. 1, spojeno s rozdělením se založením jedné nebo více nových společností, vymezeným v čl. 21 odst. 1, použijí na tuto operaci kapitolu I a článek 22.

4. Použije se čl. 1 odst. 2 a 3 směrnice 78/855/EHS.

KAPITOLA PRVNÍ

Rozdělení mezi stávající společnosti

Článek 2

1. Pro účely této směrnice se rozdělením mezi stávající společnosti rozumí operace, kterou jedna společnost převádí v důsledku svého zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na více společností výměnou za přidělení akcií společností, které obdrží vklady v důsledku rozdělení (dále jen „nástupnické společnosti“), akcionářům rozdělované společnosti a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených akcií, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.

2. Použije se čl. 3 odst. 2 směrnice 78/855/EHS.

3. Jestliže se tato směrnice odvolává na směrnici 78/855/EHS, označuje výraz „fúzující společnosti“ společnosti účastnící se rozdělení, výraz „zanikající společnost“ označuje rozdělovanou společnost, výraz „nástupnická společnost“ označuje jednotlivé nástupnické společnosti a výraz „projekt fúze“ označuje projekt rozdělení.

Článek 3

1. Správní nebo řídící orgány společností účastnící se rozdělení vypracují písem ný projekt rozdělení.

2. V projektu rozdělení musí být uvedeny alespoň

a) právní forma, firma a sídlo společností účastnících se rozdělení;

b) výměnný poměr akcií a případně výše doplatku na dorovnání;

c) způsoby přidělení akcií nástupnických společností;

d) den, od kterého majitelům akcií vzniká právo na podíl na zisku, a všechny zvláštní podmínky týkající se tohoto práva;

e) den, od kterého se jednání rozdělené společnosti považují z účetního hlediska za jednání některé nástupnické společnosti;

f) práva poskytnutá nástupnickými společnostmi akcionářům se zvláštními právy a majitelům jiných cenných papírů než akcie nebo navrhovaná opatření, která se týkají těchto osob;

g) všechny zvláštní výhody poskytnuté znalcům ve smyslu čl. 8 odst. 1, jakož i členům správních, řídících, dozorčích nebo kontrolních orgánů společností účastnících se rozdělení;

h) přesný popis a rozdělení složek obchodního jmění, které se má převést na jednot livé nástupnické společnosti;

i) rozdělení akcií nástupnických společností mezi akcionáře rozdělované společnosti a kritérium, na kterém je toto rozdělení založeno.

3.

a) Jestliže nebude určité aktivum přiděleno v projektu rozdělení a ani jeho výklad neumožňuje rozhodnutí o jeho přidělení, bude toto aktivum nebo jeho protihodnota rozděleno mezi všechny nástupnické společnosti v poměru k čistému jmění přidělenému každé z nich v projektu rozdělení.

b) Jestliže nebude určité pasivum přiděleno v projektu rozdělení a ani jeho výklad neumožňuje rozhodnutí o jeho přidělení, odpovídají za ně všechny nástupnické společnosti společně a nerozdílně. Členské státy mohou stanovit, že tato společná a nerozdílná odpovědnost bude omezena výší čistého jmění přiděleného každé nástupnické společnosti

Článek 4

Projekt rozdělení musí být pro každou společnost účastnící se rozdělení zveřejněn alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady, která má o projektu rozdělení rozhodnout, způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS10).

Od povinnosti zveřejňování stanovené v článku 3 směrnice 68/151/EHS je osvobozena každá ze společností podílejících se na rozdělení, pokud po nepřetržitou dobu začínající alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu rozdělení, a končící nejdříve skončením této valné hromady zpřístupní projekt rozdělení na vlastní internetové stránce, která je pro veřejnost bezplatná. Členské státy nestanoví v souvislosti s tímto osvobozením jiné požadavky a omezení než ty, jež jsou nezbytné k zabezpečení internetové stránky a ověření pravosti dokumentů, a smějí tyto požadavky nebo omezení uložit pouze v rozsahu přiměřeném pro dosažení těchto cílů.

Odchylně od druhého pododstavce mohou členské státy požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo prostřednictvím centrální elektronické platformy uvedené v čl. 3 odst. 4 směrnice 68/151/EHS. Členské státy mohou případně požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo na kterékoli jiné internetové stránce, kterou pro tento účel stanoví. Pokud členské státy využijí některé z těchto možností, zajistí, aby společnostem za toto zveřejnění nebyly účtovány zvláštní poplatky.

Použije-li se internetová stránka jiná než centrální elektronická platforma, zveřejní se na centrální elektronické platformě alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady odkaz umožňující přístup k dané internetové stránce.Tento odkaz musí obsahovat datum zveřejnění projektu rozdělení na internetové stránce a být bezplatně přístupný veřejnosti. Za toto zveřejnění nejsou společnostem účtovány zvláštní poplatky.

Zákazem vyžadovat od společností zvláštní poplatky za zveřejnění stanoveným ve třetím a čtvrtém pododstavci není dotčena možnost členských států přenést na společnosti náklady vzniklé v souvislosti s centrální elektronickou platformou.

Členské státy mohou od společností požadovat, aby informace ponechaly na své internetové stránce nebo případně na centrální elektronické platformě nebo jiné internetové stránce určené dotčeným členským státem po určitou dobu po skončení valné hromady. Členské státy mohou stanovit, jaké následky plynou z dočasného přerušení přístupu na tuto internetovou stránku nebo do centrální elektronické platformy způsobeného technickými či jinými faktory.

Článek 5

1. Rozdělení musí být alespoň schváleno valnou hromadou každé ze společností účastnící se rozdělení. Článek 7 směrnice 78/855/EHS se použije, pokud jde o požadovanou většinu u těchto rozhodnutí, jejich dosah a nutnost odděleného hlasování.

2. Jestliže jsou akcie nástupnických společností přiděleny akcionářům rozdělené společnosti nerovnoměrně k jejich právům k základnímu kapitálu této společnosti, mohou členské státy stanovit, že menšinoví akcionáři rozdělené společnosti mohou uplatnit právo na odkoupení svých akcií. V tom případě mají právo na vypořádání odpovídající hodnotě jejich akcií. V případě neshody musí být umožněno, aby výši vypořádání stanovil soud.

Článek 6

Právní předpisy členského státu nemusí vyžadovat schválení rozdělení valnou hromadou nástupnické společnosti, jestliže jsou splněny tyto podmínky:

a) alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady rozdělované společnosti, která má o projektu rozdělení rozhodnout, dojde u každé nástupnické společnosti ke zveřejnění podle článku 4;

b) všichni akcionáři nástupnické společnosti mají právo seznámit se v sídle této společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem uvedeným v písmenu a) s dokumenty uvedenými v čl. 9 odst. 1;

c) jeden nebo více akcionářů nástupnické společnosti, kteří disponují akciemi ve výši minimálního procentního podílu na upsaném základním kapitálu, musí mít právo požadovat svolání valné hromady nástupnické společnosti, která má rozhodnout o schválení rozdělení. Tento minimální procentní podíl nesmí být stanoven nad 5 %. Členské státy však mohou stanovit, že akcie bez hlasovacího práva jsou vyloučeny z výpočtu tohoto procentního podílu.

Pro účely prvního pododstavce písm. b) se použije čl. 9 odst. 2, 3 a 4.

Článek 7

1. Správní nebo řídící orgány každé ze společností účastnících se rozdělení vypracují podrobnou písemnou zprávu, která vysvětlí projekt rozdělení a zvláště výměnný poměr akcií a kritérium jejich rozdělení a odůvodní jej z právního a hospodářského hlediska.

2. Zpráva dále uvede případné zvláštní obtíže, které se vyskytly při oceňování.

Také se zmíní o případném vypracování zprávy o nepeněžitých vkladech, uvedené v čl. 27 odst. 2 směrnice 77/91/EHS, pro nástupnické společnosti a o rejstříku, u kterého musí být tato zpráva uložena.

3. Správní nebo řídící orgány rozdělované společnosti jsou povinny informovat valnou hromadu rozdělované společnosti a správní nebo řídící orgány nástupnických společností, aby informovaly své valné hromady, o každé podstatné změně obchodního jmění, ke které dojde mezi dnem vypracování projektu rozdělení a dnem konání valné hromady rozdělované společnosti, která má rozhodnout o projektu rozdělení.

Článek 8

1. Projekt rozdělení přezkoumá za každou společnost účastnící se rozdělení jeden nebo více nezávislých znalců jmenovaných nebo schválených soudem nebo správním orgánem a vypracuje písemnou zprávu určenou akcionářům. Právní předpisy členského státu však mohou stanovit jmenování jednoho nebo více nezávislých znalců pro všechny společnosti účastnící se rozdělení, jestliže toto jmenování provede soud nebo správní orgán na společnou žádost těchto společností. Těmito znalci mohou být podle právních předpisů každého členského státu fyzické nebo právnické osoby či společnosti.

2. Použije se čl. 10 odst. 2 a 3 směrnice 78/855/EHS.

Článek 9

1. Každý akcionář má právo seznámit se v sídle společnosti alespoň jeden měsíc přede dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu rozdělení, alespoň s těmito dokumenty:

a) projektem rozdělení;

b) ročními účetními závěrkami a výročními zprávami za poslední tři účetní období společností účastnících se rozdělení;

c) případně účetním výkazem vypracovaným ke dni, který nesmí být dřívější než první den třetího měsíce, který předchází dni vypracování projektu rozdělení, pokud se poslední roční účetní závěrka vztahuje na účetní období, které skončilo více než šest měsíců přede dnem vypracování projektu rozdělení;

d) případně zprávami správních nebo řídících orgánů společností účastnících se rozdělení uvedenými v čl. 7 odst. 1;

e) případně zprávami uvedenými v článku 8.

Pro účely prvního pododstavce písm. c) se účetní výkaz nevyžaduje, jestliže společnost zveřejňuje pololetní finanční zprávu podle článku 5 směrnice 2004/109/ES a zpřístupňuje ji podle tohoto odstavce akcionářům.

2. Účetní výkaz stanovený v odst. 1 písm. c) je vypracován podle stejných metod a stejného členění jako poslední roční rozvaha.

Právní předpisy členského státu však mohou stanovit,

a) že není nutné pořizovat nový soupis majetku;

b) že ocenění uvedená v poslední rozvaze lze měnit pouze v mezích změn v účetních zápisech, přičemž však budou zohledněny

– odpisy a opravné položky,

– důležité změny skutečné hodnoty, které nejsou zachyceny v účetnictví.

3. Každý akcionář je oprávněn získat na požádání a bezplatně úplnou, nebo pokud tak požaduje, částečnou kopii dokumentů uvedených v odstavci 1.

Pokud akcionář souhlasil s tím, že společnost bude k poskytování informací využívat elektronické prostředky, mohou mu být takové kopie zasílány elektronickou poštou.

4. Společnost je osvobozena od povinnosti zpřístupnit dokumenty uvedené v odstavci 1 ve svém sídle, pokud je po nepřetržitou dobu začínající alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o projektu rozdělení, a končící nejdříve skončením této valné hromady zpřístupní na své internetové stránce. Členské státy nestanoví v souvislosti s tímto osvobozením jiné požadavky a omezení než ty, jež jsou nezbytné k zabezpečení internetové stránky a ověření pravosti dokumentů, a smějí tyto požadavky nebo omezení uložit pouze v rozsahu přiměřeném pro dosažení těchto cílů.

Odstavec 3 se nepoužije, jestliže internetová stránka umožňuje akcionářům po celou dobu uvedenou v prvním pododstavci tohoto odstavce stažení a vytištění dokumentů uvedených v odstavci 1. V tomto případě však mohou členské státy stanovit, že společnost zpřístupní tyto dokumenty akcionářům ve svém sídle k nahlédnutí.

Členské státy mohou od společností požadovat, aby informace ponechaly na své internetové stránce po určitou dobu po skončení valné hromady. Členské státy mohou stanovit, jaké následky plynou z dočasného přerušení přístupu na tuto internetovou stránku způsobeného technickými či jinými faktory.

Článek 10

1. Přezkoumání projektu rozdělení ani vypracování znalecké zprávy podle čl. 8 odst. 1 se nevyžadují, jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů poskytujících hlasovací právo všech společností účastnících se rozdělení projevili souhlas.

2. Členské státy mohou dovolit, aby se nepoužily článek 7 a čl. 9 odst. 1 písm. c) a d), jestliže s tím všichni akcionáři a majitelé jiných cenných papírů poskytujících hlasovací právo všech společností účastnících se rozdělení projevili souhlas.

Článek 11

Ochrana práv pracovníků jednotlivých společností účastnících se rozdělení je upravena v souladu se směrnicí 77/187/EHS11).

Článek 12

1. Právní předpisy členských států musí stanovit přiměřený systém ochrany zájmů věřitelů společností účastnících se rozdělení, jejichž pohledávky vznikly před zveřejněním projektu rozdělení a které se v okamžiku tohoto zveřejnění ještě nestaly splatnými.

2. Za tímto účelem právní předpisy členských států alespoň stanoví, že tito věřitelé mají právo na přiměřené záruky, jestliže finanční situace rozdělované společnosti a společnosti, na kterou bude závazek převeden podle projektu rozdělení, tuto ochranu vyžaduje a jestliže tito věřitelé takové záruky již nemají.

Členské státy stanoví podmínky ochrany uvedené v odstavci 1 a v prvním pododstavci tohoto odstavce. V každém případě zajistí, aby se věřitelé mohli obrátit na příslušný správní orgán nebo soud se žádostí o přiměřené záruky, pokud mohou spolehlivě prokázat, že rozdělení ohrozí úhradu jejich pohledávek a že jim společnost neposkytla žádné přiměřené záruky.

3. V případě, že věřitel společnosti, na kterou byl převeden závazek podle projektu rozdělení, nebyl uspokojen, ručí nástupnické společnosti za tento závazek společně a nerozdílně. Členské státy mohou toto ručení omezit výší čistého jmění, které přešlo na jednotlivé společnosti, s výjimkou společnosti, na kterou byl tento závazek převeden. Tento odstavec nemusí použít, jestliže operace rozdělení podléhá soudnímu dohledu v souladu s článkem 23 a jestliže většina věřitelů, na které připadají tři čtvrtiny výše pohledávek, nebo většina určité kategorie věřitelů rozdělované společnosti, na které připadají tři čtvrtiny výše pohledávek této kategorie, se na schůzi konané v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. c) vzdala nároku na toto společné a nerozdílné ručení.

4. Použije se čl. 13 odst. 3 směrnice 78/855/EHS.

5. Aniž jsou dotčena pravidla pro společný výkon práv majitelů dluhopisů společností účastnících se rozdělení, použijí se na ně odstavce 1 až 4, ledaže rozdělení bylo schváleno schůzí majitelů dluhopisů, jestliže vnitrostátní právní předpisy takovou schůzi stanoví, nebo každým jednotlivým majitelem dluhopisů.

6. Členské státy mohou stanovit, že nástupnické společnosti odpovídají za závazky rozdělené společnosti společně a nerozdílně. V takovém případě nemusí použít předchozí odstavce.

7. Spojí-li členský stát systém ochrany věřitelů stanovený v odstavcích 1 až 5 se společnou a nerozdílnou odpovědností nástupnických společností stanovenou v odstavci 6, může tuto odpovědnost omezit výší čistého jmění přiděleného jednotlivým společnostem.

Článek 13

Majitelé jiných cenných papírů než akcií, s nimiž jsou spojena zvláštní práva, musí získat v nástupnických společnostech, vůči kterým mohou svá práva uplatňovat v souladu s projektem rozdělení, práva, která jsou alespoň rovnocenná právům, jež měli v rozdělené společnosti, ledaže byla změna těchto práv schválena schůzí majitelů těchto cenných papírů, jestliže vnitrostátní právní předpisy takovou schůzi připouštějí, nebo každým jednotlivým majitelem těchto cenných papírů, nebo jestliže mají tito majitelé právo na odkoupení svých cenných papírů.

Článek 14

Jestliže právní předpisy členského státu nestanoví předběžnou soudní nebo správní kontrolu zákonnosti rozdělení, nebo jestliže se tato kontrola nevztahuje na všechny právní úkony nezbytné pro rozdělení, použije se článek 16 směrnice 78/855/EHS.

Článek 15

Právní předpisy členských států určí den účinnosti rozdělení.

Článek 16

1. Rozdělení musí být pro každou společnost účastnící se rozdělení zveřejněno způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS.

2. Každá nástupnická společnost může pro rozdělenou společnost sama zajistit náležitosti zveřejnění.

Článek 17

1. Rozdělení má ipso jure následující účinky, které působí současně:

a) veškeré obchodní jmění rozdělené společnosti přechází na nástupnické společnosti, jak mezi rozdělenou společností a nástupnickými společnostmi, tak vůči třetím osobám, a to v souladu s přidělením stanoveným v projektu rozdělení nebo v čl. 3 odst. 3;

b) akcionáři rozdělené společnosti se stávají akcionáři nástupnických společností, v souladu s přidělením stanoveným v projektu rozdělení;

c) rozdělovaná společnost zaniká.

2. Nástupnická společnost nevymění akcie rozdělené společnosti za své akcie, které jsou drženy

a) touto nástupnickou společností nebo osobou jednající vlastním jménem, ale na účet této společnosti;

b) nebo samotnou rozdělovanou společností nebo osobou jednající vlastním jménem, ale na účet této společnosti.

3. Právní předpisy členských států, které požadují zvláštní náležitosti pro účinnost převodu určitého majetku, práv a závazků rozdělované společnosti vůči třetím osobám, nejsou dotčeny. Nástupnická společnost nebo společnosti, na které se převádí tento majetek, práva a závazky v souladu s projektem rozdělení nebo s čl. 3 odst. 3, mohou zajistit tyto náležitosti samy; právní předpisy členských států však mohou rozdělené společnosti dovolit pokračovat v plnění těchto náležitostí během časově omezeného období, které nesmí být, kromě výjimečných případů, stanoveno na dobu delší než šest měsíců ode dne účinnosti rozdělení.

Článek 18

Právní předpisy členských států upraví vůči akcionářům rozdělené společnosti alespoň občanskoprávní odpovědnost členů správního nebo řídícího orgánu této společnosti za zaviněné jednání těchto členů při přípravě a provádění rozdělení a občanskoprávní odpovědnost znalců pověřených vypracovat pro tuto společnost zprávu uvedenou v článku 8 za zaviněné jednání při plnění jejich povinností.

Článek 19

1. Právní předpisy členských států mohou upravit neplatnost rozdělení pouze v mezích následujících podmínek:

a) neplatnost musí být prohlášena soudním rozhodnutím;

b) neplatnost rozdělení, které je účinné ve smyslu článku 15, může být prohlášena pouze pokud chyběla předběžná soudní nebo správní kontrola zákonnosti nebo úřední zápis, nebo pokud je zjištěno, že rozhodnutí valné hromady je podle vnitrostátního práva neplatné nebo může být prohlášeno za neplatné;

c) žalobu na neplatnost nelze podat po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne nabytí účinnosti rozdělení vůči tomu, kdo se neplatnosti dovolává, nebo jestliže byla zjednána náprava;

d) jestliže je možné zjednat nápravu nedostatku, pro který by rozdělení mohlo být prohlášeno za neplatné, poskytne příslušný soud zúčastněným společnostem lhůtu pro zjednání nápravy;

e) soudní rozhodnutí o neplatnosti rozdělení musí být zveřejněno způsobem, který stanoví právní předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS;

f) opravný prostředek třetích osob proti soudnímu rozhodnutí, pokud jej právní předpisy členského státu stanoví, není přípustný po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne zveřejnění rozhodnutí podle směrnice 68/151 EHS;

g) rozhodnutím o neplatnosti rozdělení není dotčena platnost závazků, které vznikly k tíži nebo ve prospěch nástupnických společností před zveřejněním rozhodnutí, avšak po dni stanoveném v článku 15;

h) každá nástupnická společnost odpovídá za závazky, které vznikly k její tíži po dni nabytí účinnosti rozdělení a přede dnem zveřejnění rozhodnutí o neplatnosti rozdělení. Rozdělovaná společnost také odpovídá za tyto závazky; členské státy mohou stanovit, že je tato odpovědnost omezena výší čistého jmění, které přešlo na nástupnickou společnost, k jejíž tíži tyto závazky vznikly.

2. Odchylně od odst. 1 písm. a) mohou právní předpisy členského státu také dovolit, aby neplatnost rozdělení prohlásil správní orgán, jestliže lze proti takovému rozhodnutí podat opravný prostředek k soudu. Písmena b), d), e), f), g) a h) se po užijí obdobně na správní orgán. Toto řízení o neplatnosti nelze zahájit po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne stanoveného v článku 15.

3. Nejsou dotčeny právní předpisy členských států vztahující se na neplatnost rozdělení, která je prohlášena v důsledku jiné kontroly, než je předběžná soudní nebo správní kontrola zákonnosti.

Článek 20

Jestliže všechny nástupnické společnosti drží všechny akcie rozdělené společnosti a všechny ostatní cenné papíry této společnosti poskytující hlasovací právo na valné hromadě této společnosti, nevyžadují členské státy, aniž je dotčen článek 6, schválení rozdělení valnou hromadou rozdělené společnosti, pokud jsou splněny tyto podmínky:

a) alespoň jeden měsíc před nabytím účinnosti této operace dojde u každé společnosti účastnící se operace ke zveřejnění podle článku 4;

b) všichni akcionáři společností účastnící se operace mají právo seznámit se v sídle jejich společnosti alespoň jeden měsíc před nabytím účinnosti operace s dokumenty uvedenými v čl. 9 odst. 1;

—

d) nedojde-li ke svolání valné hromady rozdělené společnosti, která má rozhodnout o schválení rozdělení, pak se informace stanovená v čl. 7 odst. 3 týká každé podstatné změny obchodního jmění, ke které dojde po dni vypracování projektu rozdělení.

Pro účely prvního pododstavce písm. b) se použijí čl. 9 odst. 2, 3 a 4 a článek 10.

KAPITOLA II

Rozdělení se založením nových společností

Článek 21

1. Pro účely této směrnice se rozdělením se založením nových společností rozumí operace, kterou jedna společnost převádí v důsledku svého zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na více nově založených společností, výměnou za přidělení akcií nástupnických společností akcionářům rozdělované společnosti a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených akcií, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.

2. Použije se čl. 4 odst. 2 směrnice 78/855/EHS.

Článek 22

1. Aniž jsou dotčeny články 11 a 12 směrnice 68/151/EHS, použijí se na rozdělení založením nových společností články 3, 4, 5 a 7, čl. 8 odst. 1 a 2 a články 9 až 19. Za tím účelem označuje výraz „společnosti účastnící se rozdělení“ rozdělenou společnost a výraz „nástupnická společnost“ označuje každou z nových společností.

2. Projekt rozdělení uvede kromě údajů stanovených v čl. 3 odst. 2, právní formu, název a sídlo jednotlivých nových společností.

3. Projekt rozdělení, akt, kterým se společnost zakládá, nebo jeho návrh a stanovy, pokud jsou obsaženy v samostatném aktu, nebo jejich návrh pro každou z nových společností schvaluje valná hromada rozdělované společnosti.

—

5. Členské státy neuplatňují požadavky stanovené články 7 a 8 a čl. 9 odst. 1 písm. c), d) a e), jestliže byly akcie každé z nových společností přiděleny akcionářům rozdělené společnosti v poměru k jejich právům k základnímu kapitálu této společnosti.

KAPITOLA III

Rozdělení pod dohledem soudu

Článek 23

1. Členské státy mohou použít odstavec 2, jestliže rozdělení podléhá dohledu soudu, který má pravomoc:

a) svolat valnou hromadu akcionářů rozdělované společnosti, aby rozhodla o rozdělení;

b) zajistit, že akcionáři každé společnosti účastnící se rozdělení obdrželi nebo si mohou opatřit alespoň dokumenty stanovené v článku 9 ve lhůtě, která jim umožní včas je prozkoumat přede dnem konání valné hromady jejich společnosti, která má rozhodnout o rozdělení; pokud členský stát uplatňuje možnost uvedenou v článku 6, musí být lhůta postačující k tomu, aby umožnila akcionářům nástupnických společností vykonat práva, která jim uvedený článek přiznává;

c) svolat schůzi věřitelů jednotlivých společností účastnících se rozdělení, aby se k rozdělení vyjádřila;

d) zajistit, že věřitelé každé ze společností účastnících se rozdělení obdrželi nebo si mohou opatřit alespoň projekt rozdělení ve lhůtě, která jim umožní včas jej prozkoumat do dne stanoveného v písmenu b);

e) schválit projekt rozdělení.

2. Jestliže soud zjistí, že podmínky uvedené v odst. 1 písm. b) a d) jsou splněny a že akcionářům a věřitelům nemůže vzniknout škoda, může společnosti účastnící se rozdělení osvobodit od použití

a) článku 4 za podmínky, že odpovídající systém ochrany zájmů věřitelů, stanovený v čl. 12 odst. 1, zahrnuje všechny pohledávky nezávisle na dni, ke kterému vznikly;

b) podmínek stanovených v čl. 6 písm. a) a b), pokud členský stát využije možnost stanovenou tímto článkem;

c) článku 9, pokud jde o lhůtu a podmínky stanovené pro seznámení se s uvedenými dokumenty.

KAPITOLA IV

Jiné operace podobné rozdělení

Článek 24

Jestliže právní předpisy členského státu dovolují u jedné z operací uvedených v článku 1, aby doplatek na dorovnání přesáhl 10 %, použijí se kapitoly I, II a III.

Článek 25

Jestliže právní předpisy členského státu dovolují jednu z operací uvedených v článku 1, aniž by rozdělená společnost zanikla, použijí se kapitoly I, II a III, s výjimkou čl. 17 odst. 1 písm. c).

KAPITOLA V

Závěrečná ustanovení

Článek 26

1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1986, pokud k tomuto dni umožňují operace, na které se tato směrnice vztahuje. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

2. Jestliže členský stát umožní operace rozdělení po dni uvedeném v odstavci 1, uvede v účinnost ustanovení uvedená v tomto odstavci ke dni, ke kterému umožní tyto operace. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

3. Pro použití předpisů uvedených v odstavci 1 na „unregistered companies“ ve Spojeném království a v Irsku však může být stanovena lhůta pěti let ode dne vstupu těchto předpisů v platnost.

4. Členské státy nemusí uplatňovat články 12 a 13 na majitele dluhopisů a jiných cenných papírů převoditelných na akcie, jestliže ke dni vstupu předpisů uvedených v odstavcích 1 nebo 2 v platnost již bylo právní postavení těchto majitelů v případě rozdělení upraveno v emisních podmínkách.

5. Členské státy nemusí uplatňovat tuto směrnici na rozdělení a operace podobné rozdělení, u kterých jsou v rámci přípravy nebo uskutečňování právní úkony nebo náležitosti stanovené vnitrostátními právními předpisy splněny již ke dni vstupu předpisů uvedených v odstavcích 1 nebo 2 v platnost.

Článek 27

Tato směrnice je určena členským státům.

POZNÁMKY

1) Úř. věst. C 89, 14. 7. 1970, s. 20.

2) Úř. věst. C 129, 11. 12. 1972, s. 50 a Úř. věst. C 95, 28. 4. 1975, s. 12.

3) Úř. věst. C 88, 6. 9. 1971, s. 18.

4) Úř. věst. 2, 15. 1. 1962, s. 36/62.

5) Úř. věst. L 65, 14. 3. 1968, s. 8.

6) Úř. věst. L 26, 31. 1. 1977, s. 1.

7) Úř. věst. L 222, 14. 8. 1978, s. 11.

8) Úř. věst. L 295, 20. 10. 1978, s. 36.

9) Úř. věst. L 61, 5. 3. 1977, s. 26.

10) Úř. věst. L 65, 14. 3. 1968, s. 9.

11) Úř. věst. L 61, 5. 3. 1977, s. 26.

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES

ze dne 21. dubna 2004

o nabídkách převzetí

(Text s významem pro EHP)

Ve znění:

nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 219/2009

Uveřejněno:

Úř. věst. L 142 ze dne 30. dubna 2004, s. 12, resp. ze dne 20. 4. 2009 (konsolidované znění)

Související ustanovení:

zák. o nabídkách převzetí: § 1 až 63

obch. zák.: § 183i až 183n

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 1 uvedené Smlouvy,

s ohledem na návrh Komise1),

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru2),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy3),

vzhledem k těmto důvodům:

(1) V souladu s čl. 44 odst. 2 písm. g) Smlouvy je nezbytné koordinovat některé záruky, které jsou pro ochranu zájmů společníků i třetích osob vyžadovány v členských státech od společností, které se řídí právem členského státu a jejichž cenné papíry jsou přijímány k obchodování na regulovaném trhu v členském státě, aby tyto záruky byly v celém Společenství rovnocenné.

(2) Je nezbytné chránit zájmy držitelů cenných papírů společností, které se řídí právem členského státu, pokud jsou tyto společnosti předmětem nabídek převzetí nebo se mění subjekty, které je ovládají, a alespoň některé jejich cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu v členském státě.

(3) Je nezbytné dosáhnout v celém Společenství srozumitelnosti a průhlednosti právních otázek, které mají být řešeny v případě nabídek převzetí, a předcházet tomu, že by vzorce restrukturalizace společností ve Společenství byly narušovány bezdůvodnými rozdíly v kulturách řízení a správy.

(4) S ohledem na účely veřejného zájmu, kterým slouží centrální banky členských států, se zdá nemyslitelné, že by tyto banky měly být cílem nabídek převzetí. Protože z historických důvodů jsou cenné papíry některých těchto centrálních bank kotovány na regulovaných trzích v členských státech, je nezbytné je výslovně vyjmout z oblasti působnosti této směrnice.

(5) Každý členský stát by měl jmenovat orgán nebo orgány k dozoru nad těmi aspekty nabídek, které upravuje tato směrnice, a k zajištění toho, že strany nabídek převzetí budou dodržovat pravidla stanovená podle této směrnice. Všechny tyto orgá ny by měly vzájemně spolupracovat.

(6) Aby byla pravidla pro nabídky převzetí účinná, měla by být pružná a schopná vypořádat se s nově vznikajícími okolnostmi a měla by v souladu s tím poskytovat možnost výjimek a odchylek. Při uplatňování stanovených pravidel či výjimek nebo při poskytování jakýchkoliv odchylek by dozorčí orgány měly dodržovat určité obecné zásady.

(7) Samosprávné subjekty by měly mít možnost vykonávat dohled.

(8) V souladu s obecnými zásadami práva Společenství, a zejména s právem na spravedlivý proces, by měl být za patřičných podmínek připuštěn přezkum rozhodnutí dozorčího orgánu nezávislým soudem. Členským státům by však mělo být ponecháno právo určit, zda mají být stanovena práva, která mohou být uplatňována ve správním nebo soudním řízení, jak v řízení proti dozorčímu orgánu, tak v řízení mezi stranami nabídky.

(9) Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření k ochraně držitelů cenných papírů, zejména držitelů s menšinovými podíly, při ovládnutí jejich společností. Členské státy by měly tuto ochranu zajistit tím, že uloží osobě, která společnost ovládla, aby učinila nabídku všem držitelům cenných papírů společnosti na převzetí všech cenných papírů v jejich držení za spravedlivou cenu v souladu s obecnou definicí. Členské státy by měly mít možnost vytvářet další nástroje na ochranu zájmů držitelů cenných papírů, například povinnost učinit částečnou nabídku v případě, že předkladatel nabídky společnost neovládne, nebo povinnost oznámit nabídku současně s ovládnutím společnosti.

(10) Povinnost učinit nabídku všem držitelům cenných papírů by neměla platit pro ty ovládající držitele, kteří již existují ke dni vstupu vnitrostátního právního předpisu provádějícího tuto směrnici v platnost.

(11) Povinnost zahájit nabídku by se neměla vztahovat na nabytí cenných papírů, s nimiž není spojeno právo hlasovat na řádných valných hromadách akcionářů. Členské státy by však měly být schopny zajistit, aby se povinnost učinit nabídku všem drži telům cenných papírů týkala nejen cenných papírů,s nimiž jsou spojena hlasovací práva, ale i cenných papírů, s nimiž jsou spojena hlasovací práva pouze za určitých okolností, nebo cenných papírů, s nimiž hlasovací práva spojena nejsou.

(12) Pro omezení prostoru pro obchodování zasvěcených osob by předkladatel nabídky měl být povinen co nejdříve oznámit své rozhodnutí o zahájení nabídky a informovat o nabídce dozorčí orgán.

(13) Držitelé cenných papírů by měli být řádně informováni o podmínkách nabídky prostřednictvím nabídkového dokumentu. Přiměřené informace by měly být podány i zástupcům zaměstnanců společnosti nebo přímo zaměstnancům.

(14) Lhůta pro přijetí nabídky by měla být právně upravena.

(15) Aby byly schopny uspokojivým způsobem vykonávat své pravomoci, měly by dozorčí orgány mít vždy možnost požadovat, aby strany nabídky poskytly o sobě informace, a měly by spolupracovat a poskytovat účelně, účinně a včas informace jiným orgánům, které vykonávají dohled nad kapitálovými trhy.

(16) K zamezení operacím, které by mohly nabídku zmařit, by měly být omezeny pravomoci řídícího nebo správního orgánu cílové společnosti k provádění operací výjimečné povahy, aniž by však byla cílová společnost nepřiměřeně omezována v běžné činnosti.

(17) Řídící nebo správní orgán cílové společnosti by měl být povinen zveřejnit dokument uvádějící jeho stanovisko k nabídce s odůvodněním, na němž je toto stanovisko založeno, včetně jeho názorů na účinky jejího provedení na všechny zájmy společnosti a zejména na zaměstnanost.

(18) Pro posílení účinku stávajících ustanovení o svobodě obchodování cennými papíry společností, které spadají do působnosti této směrnice, a o svobodě výkonu hlasovacích práv je nezbytné, aby obranné struktury a mechanismy předpokládané těmito společnostmi byly průhledné a aby byly pravidelně uváděny ve zprávách pro valnou hromadu akcionářů.

(19) Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření k tomu, aby poskytly každému předkladateli možnost získat většinové podíly v jiných společnostech a plně tyto společnosti ovládat. Proto by měla být zrušena nebo pozastavena omezení převodu cenných papírů, omezení hlasovacích práv, mimořádných jmenovacích práv a vícečetných hlasovacích práv v průběhu lhůty pro přijetí nabídky a pokud valná hromada akcionářů rozhodne o ochranných opatřeních, o změnách stanov nebo o odvolání či jmenování členů řídícího nebo správního orgánu na první valné hromadě akcionářů po uzavření nabídky. Pokud držitelé cenných papírů v důsledku odnětí práv utrpěli ztráty, mělo by být v souladu s technickými opatřeními, která stanoví členské státy, stanoveno spravedlivé odškodnění.

(20) Všechna zvláštní práva členských států ve společnostech by měla být posuzována v rámci volného pohybu kapitálu a souvisejících ustanovení Smlouvy. Zvláštní práva členských států ve společnostech stanovená vnitrostátním právem veřejným či soukromým by měla být vyňata z pravidla „zákazu omezení“, pokud jsou slučitelná se Smlouvou.

(21) S přihlédnutím ke stávajícím rozdílům mechanismů a struktur práva obchodních společností v členských státech by členské státy měly mít možnost nepožadovat od společností usazených na jejich území uplatňování těch ustanovení této směrnice, která omezují pravomoci řídícího nebo správního orgánu cílové společnosti ve lhůtě pro přijetí nabídky, a ustanovení, která způsobují neúčinnost překážek stanovených ve stanovách nebo ve zvláštních dohodách. V takovém případě by členské státy měly společnostem usazeným na jejich území alespoň umožnit volbu používání těchto ustanovení, přičemž tato volba musí být vratná. Aniž jsou dotčeny mezinárodní dohody, které Evropské společenství uzavřelo, měly by mít členské státy možnost nepožadovat, aby společnosti, které uplatňují tato ustanovení podle volitelného režimu, tato ustanovení uplatňovaly v případě, že budou předmětem nabídek podaných společnostmi, které stejná ustanovení neuplatňují v důsledku využívání tohoto volitelného režimu.

(22) Členské státy by měly stanovit pravidla upravující možnost uplynutí platnosti nabídky, práva předkladatele nabídky upravit nabídku, možnost konkurenčních nabídek na cenné papíry společnosti, zveřejnění výsledků nabídky, neodvolatelnost nabídky a povolené podmínky.

(23) Informování zástupců zaměstnanců předkladatele nabídky a cílové společnosti a projednávání s nimi by se měly řídit odpovídajícími vnitrostátními právními předpisy, zejména předpisy přijatými podle směrnice Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství4), směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění5), směrnice Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců6), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství – Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise o zastoupení zaměstnanců7). Zaměstnanci dotčených společností nebo jejich zástupci by však měli dostat příležitost vyjádřit své názory na předvídatelné účinky nabídky na zaměstnanost. Aniž jsou dotčena pravidla směrnice Evrop ského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu)8), mohou členské státy vždy používat nebo zavádět vnitrostátní předpisy o informování zástupců zaměstnanců předkladatele nabídky a projednávání s nimi před zahájením nabídky.

(24) Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření, která by umožnila předkladateli nabídky, který po nabídce převzetí získal určité procento základního kapitálu společnosti spojeného s hlasovacími právy, požadovat, aby mu držitelé zbývajících cenných papírů své cenné papíry prodali. Podobně pokud po nabídce převzetí předkladatel nabídky získal určité procento základního kapitálu společnosti spojeného s hlasovacími právy, měli by mít držitelé zbývajících cenných papírů možnost požadovat, aby jejich cenné papíry odkoupil. Tyto postupy pro uplatnění práva výkupu účastnických cenných papírů a pro odkoupení na žádost menšinového akcionáře by se měly používat pouze za specifických podmínek spojených s nabídkami převzetí. Za jiných okolností mohou členské státy pro postupy převzetí jmění hlavním akcionářem a odprodeje nadále používat vnitrostátní pravidla.

(25) Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení minimálních pokynů pro provádění nabídek převzetí a zajištění přiměřené úrovně ochrany pro držitele cenných papírů v celém Společenství, nemůže být z důvodu potřeby průhlednosti a právní jistoty v případě přeshraničních převzetí a ovládnutí uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být, z důvodů rozsahu či účinků navrhovaných opatření, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

(26) Přijetí směrnice je vhodným postupem pro vytvoření rámce složeného z urči tých společných zásad a omezeného počtu obecných požadavků, které mají členské státy provádět pomocí podrobnějších pravidel v souladu se svými vnitrostátními systémy a kulturními souvislostmi.

(27) Členské státy by však měly stanovit sankce za porušení vnitrostátních opatření provádějících tuto směrnici.

(28) Technické pokyny a prováděcí opatření pro pravidla stanovená v této směrnici budou pravděpodobně muset dle potřeby brát v úvahu nový vývoj na finančních trzích. U některých ustanovení by proto Komise měla být oprávněna přijímat prováděcí opatření za předpokladu, že tato opatření nebudou měnit základní prvky této směrnice a Komise bude jednat v souladu se zásadami stanovenými v této směrnici po konzultaci Evropského výboru pro cenné papíry, zřízeného rozhodnutím Komise 2001/528/ES9). Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi10) a s náležitým ohledem na prohlášení Komise v Evropském parlamentu dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů týkajících se finančních služeb. U ostatních ustanovení je důležité pověřit kontaktní výbor pomocí členským státům a dozorčím orgánům při provádění této směrnice a v případě potřeby poskytováním poradenství Komisi, pokud jde o dodatky či změny této směrnice. Přitom by měl kontaktní výbor využívat údajů, které mají členské státy poskytovat na základě této směrnice o nabídkách převzetí, ke kterým došlo na jejich regulovaných trzích.

(29) Komise by měla usnadnit přechod ke spravedlivé a vyvážené harmonizaci pravidel pro veřejné nabídky převzetí v Evropské unii. Proto by Komise měla mít možnost předkládat návrhy na včasnou úpravu této směrnice,

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Oblast působnosti

1. Tato směrnice stanoví opatření ke koordinaci právních a správních předpisů, kodexů chování a jiných norem členských států včetně norem stanovených organizacemi, které jsou úředně pověřeny regulací trhů (dále jen „pravidla“), týkajících se nabídek převzetí u cenných papírů společností, které se řídí právem členského státu, pokud jsou všechny nebo některé tyto cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu směrnice 93/22/EHS11) v jednom nebo více členských státech (dále jen „regulovaný trh“).

2. Tato směrnice se nevztahuje na nabídky převzetí u cenných papírů emitovaných společnostmi, jejichž předmětem činnosti je kolektivní investování kapitálu získaného od veřejnosti, které provozují svou činnost na základě zásady rozložení rizika a jejichž podílové jednotky jsou na žádost podílníků přímo nebo nepřímo odkoupeny nebo vyplaceny z majetku těchto společností. Jednání těchto společností, které má zajistit, aby se hodnota jejich podílových jednotek na burze významně nelišila od jejich čistého obchodního jmění, se považuje za rovnocenné odkupu nebo vyplacení.

3. Tato směrnice se nevztahuje na nabídky převzetí u cenných papírů emitovaných centrálními bankami členských států.

Článek 2

Definice

1. Pro účely této směrnice se rozumí:

a) „nabídkou převzetí“ nebo „nabídkou“ veřejná nabídka (jiná než kterou podává sama cílová společnost) učiněná držitelům cenných papírů obchodní společnosti na nabytí všech nebo některých těchto cenných papírů, povinná či dobrovolná, která následuje po ovládnutí cílové společnosti nebo má za cíl ovládnutí cílové společnosti v souladu s vnitrostátním právem;

b) „cílovou společností“ obchodní společnost, jejíž cenné papíry jsou předmětem nabídky;

c) „předkladatelem nabídky“ fyzická osoba nebo veřejnoprávní či soukromoprávní právnická osoba, která činí nabídku;

d) „osobami jednajícími ve shodě“ fyzické nebo právnické osoby, které spolupracují s předkladatelem nabídky nebo cílovou společností na základě výslovné či konkludentní, písemné či ústní dohody, jejímž cílem je buď ovládnutí cílové společnosti, nebo zmaření úspěšného výsledku nabídky;

e) „cennými papíry“ převoditelné cenné papíry spojené s hlasovacím právem ve společnosti;

f) „stranami nabídky“ předkladatel nabídky, členové řídícího nebo správního orgánu předkladatele nabídky, pokud je předkladatelem nabídky obchodní společnost, cílová společnost, držitelé cenných papírů cílové společnosti a členové řídícího nebo správního orgánu cílové společnosti a osoby jednající ve shodě s těmito osobami;

g) „cennými papíry s vícečetným hlasovacím právem“ cenné papíry odlišného a samostatného druhu, u nichž je s každým z nich spojen více než jeden hlas.

2. Pro účely odst. 1 písm. d) se osoby ovládané jinou osobou ve smyslu článku 87 směrnice 2001/34/ES12) považují za osoby jednající ve shodě s touto jinou osobou a navzájem.

Článek 3

Obecné zásady

1. Za účelem uplatňování této směrnice členské státy zajistí dodržování těchto zásad:

a) všem držitelům cenných papírů cílové společnosti stejného druhu musí být poskytnuto rovnocenné zacházení; kromě toho, pokud některá osoba ovládne společnost, musí být ostatní držitelé cenných papírů chráněni;

b) držitelé cenných papírů cílové společnosti musí mít dostatek času a informací, které jim umožní dojít k řádně informovanému rozhodnutí o nabídce; pokud řídící nebo správní orgán cílové společnosti informuje držitele cenných papírů, musí vyjádřit své názory na účinky provedení nabídky na zaměstnanost, podmínky zaměstnání a místa podnikání společnosti;

c) řídící nebo správní orgán cílové společnosti musí jednat v zájmu společnosti jako celku a nesmí držitelům cenných papírů odepřít možnost rozhodovat o podstatě nabídky;

d) pro cenné papíry cílové společnosti, společnosti předkladatele nabídky nebo jakékoliv jiné společnosti, které se nabídka týká, nesmějí vznikat nepravé trhy tak, že by vzestup nebo pokles cen cenných papírů byl umělý a bylo by narušeno obvyklé fungování trhů;

e) předkladatel nabídky musí oznámit nabídku až poté, co zajistí, že je schopen v plné výši zaplatit jakékoliv hotovostní protiplnění, pokud je nabízeno, a poté, co přijme veškerá přiměřená opatření k tomu, aby zajistil provedení jakéhokoliv jiného druhu protiplnění;

f) cílová společnost nesmí být nabídkou svých cenných papírů zdržena ve svém provozu po dobu delší, než je přiměřené.

2. Aby zajistily dodržení zásad stanovených v odstavci 1, členské státy

a) zajistí, aby byly dodržovány minimální požadavky stanovené v této směrnici;

b) mohou stanovit přísnější dodatečné podmínky a ustanovení, než jsou podmínky a ustanovení této směrnice pro regulaci nabídek.

Rozsudek Soudního dvora ES ze dne 15. října 2009 ve věci C-101/08, Audiolux, SbSD [2009], s. I-09823

I když osmý bod odůvodnění této směrnice zmiňuje obecné zásady práva Společenství, nic to nemění na tom, že se tento bod odůvodnění vztahuje pouze na procesní záruky a nesouvisí s žádnou zásadou rovného zacházení s akcio náři. Stejně tak z použití výrazu „obecné zásady“ v článku 3 této směrnice nelze vyvodit, že by bylo cílem zákonodárce Společenství postavit zásady uvedené v tomto článku naroveň obecným zásadám práva Společenství. Ustanovení čl. 3 odst 1 písm. a) tak neposkytuje informaci svědčící o existenci obecné zásady rovného zacházení s menšinovými akcionáři.

Článek 4

Dozorčí orgán a rozhodné právo

1. Členské státy určí jeden nebo více orgánů příslušných k dohledu nad nabídkami pro účely pravidel, která stanoví nebo zavedou podle této směrnice. Takto určenými orgány jsou orgány veřejné moci, sdružení nebo soukromé subjekty uznané vnitrostátním právem nebo orgány veřejné moci, kterým vnitrostátní právo tuto pravomoc výslovně svěřuje. Členské státy o těchto určeních vyrozumí Komisi a upřesní všechna případná rozdělení funkcí. Zajistí, aby tyto orgány vykonávaly své funkce nestranně a nezávisle vzhledem ke všem stranám nabídky.

2.

a) Orgánem příslušným pro dohled nad nabídkou je orgán členského státu, ve kterém má cílová společnost sídlo, pokud jsou cenné papíry této společnosti přijaty k obchodování na regulovaném trhu v tomto členském státě.

b) Pokud nejsou cenné papíry cílové společnosti přijaty k obchodování na regulovaném trhu v členském státě, ve kterém má společnost sídlo, je dozorčím orgánem příslušným k dohledu nad nabídkou orgán členského státu, na jehož regulovaném trhu jsou cenné papíry společnosti přijaty.

Pokud jsou cenné papíry cílové společnosti přijaty k obchodování na regulovaných trzích ve více než jednom členském státě, je dozorčím orgánem příslušným k dohledu nad nabídkou orgán členského státu, na jehož regulovaném trhu byly cenné papíry přijaty k obchodování poprvé.

c) Pokud byly cenné papíry cílové společnosti poprvé přijaty k obchodování na regulovaných trzích ve více než jednom členském státě současně, určí cílová společnost, který z dozorčích orgánů těchto členských států bude orgánem příslušným k dohledu nad nabídkou, a to tak, že to v první den obchodování oznámí regulovaným trhům a jejich dozorčím orgánům.

Pokud již cenné papíry cílové společnosti byly přijaty k obchodování na regulovaných trzích ve více než jednom členském státě ke dni uvedenému v čl. 21 odst. 1 a byly přijaty současně, dohodnou se dozorčí orgány na tom, který z nich bude orgá nem příslušným k dohledu nad nabídkou, do čtyř týdnů ode dne uvedeného v čl. 21 odst. 1. Jinak cílová společnost určí, který z těchto orgánů bude orgánem příslušným v první den obchodování následující po tomto období čtyř týdnů.

d) Členské státy zajistí, aby rozhodnutí uvedená v písmenu c) byla zveřejněna.

e) V případech uvedených v písmenech b) a c) se záležitosti týkající se protiplnění nabízeného v případě nabídky, zejména cena, a záležitosti týkající se nabídkového řízení, zejména údaje o rozhodnutí předkladatele nabídky podat nabídku, obsah nabídkového dokumentu a zveřejnění nabídky, posuzují v souladu s pravidly členského státu příslušného orgánu. V záležitostech týkajících se informací, které mají být poskytnuty zaměstnancům cílové společnosti, a v záležitostech týkajících se práva obchodních společností, zejména procenta hlasovacích práv, které znamená ovládnutí společnosti, a jakékoliv odchylky od povinnosti zahájit nabídku, a rovněž podmínek, za nichž může řídící nebo správní orgán cílové společnosti provést opatření, které by mohlo vést ke zmaření nabídky, jsou rozhodným právem a příslušným orgánem právo a orgán toho členského státu, ve kterém má cílová společnost sídlo.

3. Členské státy zajistí, aby byly všechny osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané u jejich dozorčích orgánů vázány povinností zachovat služební tajemství. Údaje, které jsou předmětem služebního tajemství, nesmějí být sděleny jiné osobě ani orgánu, pokud právní předpisy nestanoví jinak.

4. Dozorčí orgány členských států pro účely této směrnice a ostatní orgány pro dohled nad kapitálovými trhy, zejména podle směrnice 93/22/EHS, směrnice 2001/34/ES, směrnice 2003/6/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, spolupracují a vzájemně si poskytují údaje, kdykoliv je to nutné pro uplatnění pravidel vypracovaných v souladu s touto směrnicí, a zejména v případech podle odst. 2 písm. b), c) a e). Takto vyměňované informace podléhají služebnímu tajemství, které platí pro osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané u příslušných dozorčích orgánů, jež informace získají. Spolupráce zahrnuje schopnost doručit právní dokumenty nutné pro výkon opatření přijatých příslušnými orgány v souvislosti s nabídkami, i jinou pomoc, kterou mohou dotyčné dozorčí orgány důvodně požadovat pro účely šetření jakéhokoliv skutečného nebo údajného porušení pravidel stanovených nebo zavedených podle této směrnice.

5. Dozorčí orgány musí mít veškeré pravomoci nezbytné k výkonu svých povinností, včetně pravomoci zajistit, aby strany nabídky dodržovaly pravidla stanovená nebo zavedená podle této směrnice.

Za předpokladu, že budou dodrženy obecné zásady stanovené v čl. 3 odst. 1, mohou členské státy v pravidlech, která stanoví nebo zavedou podle této směrnice, stanovit odchylky od těchto pravidel

i) zařazením těchto odchylek do svých vnitrostátních pravidel, aby přihlédly k okolnostem zjištěným na vnitrostátní úrovni

a/nebo

ii) tím, že poskytnou svým dozorčím orgánům v rámci jejich působnosti pravomoc udělit výjimku z těchto vnitrostátních pravidel s cílem přihlédnout k okolnostem uvedeným v bodě i) nebo jiným zvláštním okolnostem, a v tom případě je požadováno odůvodněné rozhodnutí.

6. Touto směrnicí není dotčena pravomoc členských států určit soudní nebo jiné orgány příslušné pro řešení sporů a pro rozhodování o nesrovnalostech, ke kterým dojde v rámci nabídek, nebo pravomoc členských států upravit, zda a za jakých okolností jsou strany nabídky oprávněny zahájit správní nebo soudní řízení. Touto směrnicí zejména není dotčena pravomoc soudů v členském státě odmítnout zahájit soudní řízení a rozhodnout, zda takové řízení ovlivní výsledek nabídky či nikoli. Touto směrnicí není dotčena pravomoc členských států stanovit právní úpravu odpovědnosti dozorčích orgánů nebo rozhodování sporů mezi stranami nabídky.

Článek 5

Ochrana menšinových akcionářů, povinná nabídka a spravedlivá cena

1. Pokud fyzická či právnická osoba v důsledku toho, že je sama nebo prostřednictvím osob jednajících ve shodě s ní nabude, drží cenné papíry společnosti uvedené v čl. 1 odst. 1, které, po přičtení ke stávající držbě takových cenných papírů této osoby a k držbám cenných papírů osob jednajících ve shodě s ní, této osobě přímo či nepřímo dávají zvláštní procento hlasovacích práv v této společnosti, a tím jí zajišťují ovládnutí této společnosti, zajistí členské státy, aby byla tato osoba povinna učinit nabídku jako prostředek ochrany menšinových akcionářů společnosti. Taková nabídka je co nejdříve adresována všem držitelům těchto cenných papírů na všechny cenné papíry v jejich držení za spravedlivou cenu definovanou v odstavci 4.

2. Pokud bylo ovládnutí dosaženo po dobrovolné nabídce učiněné v souladu s touto směrnicí všem držitelům cenných papírů na všechny cenné papíry v jejich drže ní, neuplatní se již povinnost zahájit nabídku stanovená v odstavci 1.

3. Procento hlasovacích práv, které vede k ovládnutí pro účely odstavce 1, a způsob jeho výpočtu určí pravidla členského státu, ve kterém má společnost sídlo.

4. Za spravedlivou se považuje nejvyšší cena, kterou za stejné cenné papíry zaplatí předkladatel nabídky nebo osoby jednající ve shodě s ním v období, které určí členské státy jako období nejméně šesti měsíců a nejvíce dvanáct měsíců před nabídkou uvedenou v odstavci 1. Pokud po zveřejnění nabídky a před uzavřením nabídky pro přijetí předkladatel nabídky nebo kterákoliv osoba jednající ve shodě s ním koupí cenné papíry za cenu vyšší, než je cena nabídky, zvýší předkladatel nabídky svou nabídku tak, aby nebyla nižší než nejvyšší cena zaplacená za takto nabyté cenné papíry.

Za předpokladu, že jsou dodrženy obecné zásady stanovené v čl. 3 odst. 1, mohou členské státy zmocnit své dozorčí orgány, aby upravovaly cenu uvedenou v prvním pododstavci za jasně určených okolností a v souladu s jasně určenými kritérii. Za tímto účelem mohou vypracovat seznam okolností, za kterých lze nejvyšší cenu upravit směrem nahoru nebo dolů, například pokud byla nejvyšší cena stanovena dohodou mezi kupujícím a prodávajícím, pokud byly tržní ceny dotčených cenných papírů manipulovány, pokud byly tržní ceny obecně nebo určité tržní ceny konkrétně ovlivněny mimořádnými událostmi, nebo aby byla umožněna záchrana společnosti v obtížné situaci. Mohou rovněž určit kritéria, která mají být v takových případech použita, například průměrnou tržní hodnotu za určité období, likvidační hodnotu společnosti nebo jiná objektivní oceňovací kritéria obecně používaná ve finanční analýze.

Každé rozhodnutí dozorčího orgánu o úpravě spravedlivé ceny musí být odůvodněno a zveřejněno.

5. Jako protiplnění může předkladatel nabídky nabídnout cenné papíry, hotovost nebo kombinaci obojího.

Pokud však protiplnění nabízené předkladatelem nabídky nezahrnuje likvidní cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu, musí zahrnovat možnost proti plnění v hotovosti.

Předkladatel nabídky nabídne v každém případě protiplnění v hotovosti alespoň alter nativně, pokud on sám nebo osoby jednající ve shodě s ním v období začínajícím ve stejnou dobu jako období určené členským státem v souladu s odstavcem 4 a končícím při uzavření nabídky pro přijetí koupil za hotovost cenné papíry představující 5 % nebo více hlasovacích práv v cílové společnosti.

Členské státy mohou stanovit, že protiplnění v hotovosti musí být alespoň alternativně nabídnuto v každém případě.

6. Kromě ochrany stanovené v odstavci 1 mohou členské státy stanovit další nástroje určené na ochranu zájmů držitelů cenných papírů, pokud tyto nástroje nenarušují obvyklý průběh nabídky.

Článek 6

Údaje o nabídce

1. Členské státy zajistí, aby rozhodnutí učinit nabídku bylo bez prodlení zveřejněno a aby byl dozorčí orgán o nabídce informován. Mohou požadovat, aby byl dozorčí orgán informován před zveřejněním takového rozhodnutí. Jakmile byla nabídka zveřejněna, vyrozumí řídící nebo správní orgány cílové společnosti a předkladatele nabídky zástupce svých zaměstnanců, nebo pokud zástupci neexistují, přímo zaměstnance samotné.

2. Členské státy zajistí, aby byl předkladatel nabídky povinen vypracovat a včas zveřejnit nabídkový dokument obsahující údaje nutné k tomu, aby mohli držitelé cenných papírů cílové společnosti dojít k řádně informovanému rozhodnutí o nabídce. Než je nabídkový dokument zveřejněn, sdělí jej předkladatel nabídky dozorčímu orgánu. Po zveřejnění dokumentu s ním řídící nebo správní orgány cílové společnosti a předkladatele nabídky seznámí zástupce svých zaměstnanců, nebo pokud zástupci neexistují, přímo zaměstnance samotné.

Pokud nabídkový dokument uvedený v prvním pododstavci vyžaduje předchozí schválení dozorčího orgánu a obdrží je, je s výhradou případně vyžadovaného překladu uznáván v každém jiném členském státě, na jehož trhu jsou cenné papíry cílové společnosti přijaty k obchodování, aniž by bylo nutné získat schválení dozorčích orgánů tohoto členského státu. Tyto orgány mohou vyžadovat zařazení dodatečných údajů do nabídkového dokumentu pouze v případě, že jsou dotyčné údaje specifické pro trh členského státu nebo členských států, na kterém jsou cenné papíry cílové společnosti přijaty k obchodování, a týkají se formálních náležitostí, které mají být dodrženy pro přijetí nabídky a obdržení splatného protiplnění při uzavření nabídky, jakož i daňového režimu, který bude platit pro protiplnění nabídnuté držitelům cenných papírů.

3. Nabídkový dokument uvedený v odstavci 2 musí obsahovat alespoň

a) podmínky nabídky;

b) totožnost předkladatele nabídky, a pokud je předkladatelem nabídky společnost, právní formu, název a sídlo této společnosti;

c) cenné papíry nebo případně druh či druhy cenných papírů, na něž se nabídka vztahuje;

d) nabízené protiplnění za každý cenný papír nebo každý druh cenných papírů a v případě povinné nabídky metodu použitou při jeho určení, s údaji o způsobu, jakým má být protiplnění placeno;

e) náhradu škody nabízenou za práva, která by mohla zaniknout v důsledku pravidla zákazu omezení stanoveného v čl. 11 odst. 4, s údaji o způsobu, jakým má být náhrada škody placena, a metodě použité při jejím určení;

f) nejvyšší a nejnižší procenta nebo množství cenných papírů, která se předkladatel nabídky zavazuje získat;

g) údaje o stávajících cenných papírech v držení předkladatele nabídky a osob jednajících ve shodě s ním v cílové společnosti;

h) všechny podmínky, které pro nabídku platí;

i) záměry předkladatele nabídky týkající se budoucí činnosti cílové společnosti a společnosti předkladatele nabídky, pokud je nabídkou ovlivněna, a týkající se ochrany pracovních míst jejich zaměstnanců a členů jejich vedoucích orgánů včetně jakékoliv podstatné změny podmínek zaměstnanosti, a zejména strategické plány předkladatele nabídky pro obě společnosti a pravděpodobné dopady na zaměstnanost a místa podnikání společností;

j) lhůtu pro přijetí nabídky;

k) pokud protiplnění nabízené předkladatelem nabídky zahrnuje cenné papíry jakéhokoliv druhu, údaje o těchto cenných papírech;

l) údaje o financování nabídky;

m) totožnost osob jednajících ve shodě s předkladatelem nabídky nebo s cílovou společností a v případě společností jejich druhy, názvy, sídla a vztahy k předkladateli nabídky a případně k cílové společnosti;

n) vnitrostátní právní předpisy, kterými se budou řídit smlouvy uzavřené mezi předkladatelem nabídky a vlastníky cenných papírů cílové společnosti v důsledku nabídky, a příslušné soudy.

4. Komise může přijmout pravidla pozměňující seznam v odstavci 3. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 18 odst. 2.

5. Členské státy zajistí, aby byly strany nabídky povinny poskytnout dozorčím orgá nům svého členského státu kdykoliv na požádání všechny údaje, které mají k dispozici o nabídce, pokud to bude nutné k tomu, aby dozorčí orgán splnil své funkce.

Článek 7

Lhůta pro přijetí nabídky

1. Členské státy zajistí, aby lhůta pro přijetí nabídky nebyla kratší než dva týdny a delší než deset týdnů ode dne zveřejnění nabídkového dokumentu. Za předpokladu, že je dodržena obecná zásada stanovená v čl. 3 odst. 1 písm. f), mohou členské státy stanovit, že lhůtu deseti týdnů lze prodloužit za podmínky, že předkladatel nabídky oznámí svůj záměr uzavřít nabídku nejméně dva týdny předem.

2. Členské státy mohou stanovit pravidla, která ve zvláštních případech změní lhůtu uvedenou v odstavci 1. Členský stát může zmocnit dozorčí orgán k povolování odchylky od lhůty uvedené v odstavci 1, aby cílová společnost mohla svolat valnou hromadu akcionářů ke zvážení nabídky.

Článek 8

Zveřejnění

1. Členské státy zajistí, aby byla nabídka zveřejněna způsobem, který zabezpečí průhlednost a integritu trhu pro cenné papíry cílové společnosti, předkladatele nabídky nebo kterékoliv jiné společnosti, kterou nabídka ovlivní, zejména proto, aby se předešlo zveřejnění nebo šíření nepravdivých nebo zavádějících údajů.

2. Členské státy zajistí, aby zveřejnění všech údajů a dokumentů, které vyžaduje článek 6, probíhalo způsobem, který zabezpečí, aby byly tyto údaje a dokumenty snadno a ihned dostupné držitelům cenných papírů alespoň v těch členských státech, na jejichž regulovaných trzích jsou cenné papíry cílové společnosti přijaty k obchodování, a zástupcům zaměstnanců cílové společnosti a předkladatele nabídky, nebo pokud zástupci neexistují, přímo zaměstnancům samotným.

Článek 9

Povinnosti řídícího nebo správního orgánu cílové společnosti

1. Členské státy zajistí, aby byla dodržována pravidla stanovená v odstavcích 2 až 5.

2. Během období uvedeného v druhém pododstavci získá řídící nebo správní orgán cílové společnosti předběžné zmocnění valné hromady akcionářů vydané k tomuto účelu před provedením jakýchkoliv kroků, které by mohly vést ke zmaření nabídky, s výjimkou vyžádání alternativních nabídek, a zejména před vydáním jakýchkoliv akcií, které by mohlo trvale zabránit ovládnutí cílové společnosti předkladatelem nabídky.

Toto zmocnění je povinné alespoň od okamžiku, kdy řídící nebo správní orgán cílové společnosti obdrží údaje o nabídce uvedené v čl. 6 odst. 1 první větě, až do okamžiku, kdy je výsledek nabídky zveřejněn nebo nabídka ztratí platnost. Členské státy mohou požadovat, aby bylo takové zmocnění získáno v dřívější fázi, například jakmile řídící nebo správní orgán cílové společnosti zjistí, že nabídku lze bezprostředně očekávat.

3. Pokud jde o rozhodnutí přijímaná před začátkem období uvedeného v odst. 2 druhém pododstavci a dosud částečně či plně neprovedená, valná hromada akcionářů schválí nebo potvrdí každé rozhodnutí, které není součástí běžné činnosti společnosti a jehož provedení by mohlo vést ke zmaření nabídky.

4. K získání předběžného zmocnění, schválení nebo potvrzení pro držitele cenných papírů podle odstavců 2 a 3 mohou členské státy přijmout pravidla povolující svolání valné hromady akcionářů ve zkrácené lhůtě za podmínky, že se valná hromada nebude konat do dvou týdnů od podání oznámení.

5. Řídící nebo správní orgán cílové společnosti vypracuje a zveřejní dokument obsahující jeho stanovisko k nabídce s odůvodněním, včetně jeho názorů na účinky realizace nabídky na všechny zájmy společnosti a zvláště na zaměstnanost, a názory na strategické plány předkladatele nabídky pro cílovou společnost a jejich pravděpodobný dopad na zaměstnanost a místa podnikání společnosti uvedené v nabídkovém dokumentu v souladu s čl. 6 odst. 3 písm. i). Řídící nebo správní orgán cílové společnosti toto stanovisko sdělí současně zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zástupci neexistují, zaměstnancům samotným. Pokud řídící nebo správní orgán cílové společnosti včas obdrží samostatné stanovisko zástupců zaměstnanců společnosti k účinkům nabídky na zaměstnanost, připojí se toto stanovisko k dokumentu.

6. Pro účely odstavce 2 se u společnosti s dvouprvkovou strukturou orgánů rozumí „řídícím nebo správním orgánem“ správní rada i dozorčí rada.

Článek 10

Údaje o společnostech uvedených v čl. 1 odst. 1

1. Členské státy zajistí, aby společnosti uvedené v čl. 1 odst. 1 zveřejňovaly podrobné údaje o

a) struktuře svého základního kapitálu včetně cenných papírů, které nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu v členském státě, případně s uvedením různých druhů akcií a u každého druhu akcií s uvedením práv a povinností s ní spojených a procenta celkového akciového kapitálu, který představuje;

b) všech omezeních převodu cenných papírů, jako jsou omezení držby cenných papírů nebo nutnost získat souhlas společnosti nebo ostatních držitelů cenných papírů, aniž je dotčen článek 46 směrnice 2001/34/ES;

c) podstatných přímých a nepřímých podílech (včetně nepřímých podílů prostřednictvím pyramidových struktur a křížových podílů) ve smyslu článku 85 směrnice 2001/34/ES;

d) držitelích všech cenných papírů se zvláštními kontrolními právy a popis těchto práv;

e) systému kontroly jakéhokoliv programu zaměstnanecké spoluúčasti, pokud kontrolní práva nevykonávají přímo zaměstnanci;

f) všech omezeních hlasovacích práv, jako jsou omezení hlasovacích práv držitelů určitého procenta nebo počtu hlasů, lhůty pro výkon hlasovacích práv nebo systémy, pomocí nichž jsou za spolupráce společnosti finanční práva spojená s cennými papíry oddělována od držby cenných papírů;

g) všech dohodách mezi akcionáři, které jsou společnosti známy a které mohou vést k omezení převodu cenných papírů nebo hlasovacích práv ve smyslu směrnice 2001/34/ES;

h) pravidlech upravujících jmenování a výměnu členů řídícího nebo správního orgánu a změny stanov;

i) pravomocích členů řídícího nebo správního orgánu, a zejména pravomoci vydávat nebo zpětně odkupovat akcie;

j) všech významných dohodách, které společnost uzavřela a které nabudou účinnosti, změní se nebo skončí při změně ovládání společnosti po nabídce převzetí, a o jejich účincích, pokud jejich povaha není taková, že by jejich zveřejnění vážně poškodilo společnost; tato výjimka se nepoužije, pokud je společnost zvláště povinna takové údaje zveřejňovat na základě jiných zákonných požadavků;

k) všech dohodách mezi společností a členy jejího řídícího nebo správního orgánu nebo zaměstnanci, které stanoví náhradu v případě jejich odstoupení nebo propuštění pro nadbytečnost bez platného důvodu nebo v případě ukončení jejich pracovního poměru z důvodu nabídky převzetí.

2. Údaje uvedené v odstavci 1 se zveřejní ve výroční zprávě společnosti podle článku 46 směrnice 78/660/EHS13) a článku 36 směrnice 83/349/EHS14).

3. V případě společností, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu v členském státě, zajistí členské státy, aby jejich řídící nebo správní orgán předložil výroční valné hromadě akcionářů vysvětlující zprávu o záležitostech uvedených v odstavci 1.

Článek 11

Zákaz omezení

1. Aniž jsou dotčena ostatní práva a povinnosti, které právo Společenství stanoví pro společnosti uvedené v čl. 1 odst. 1, zajistí členské státy, aby se po zveřejnění nabídky použily odstavce 2 až 7.

2. Žádná omezení převodu cenných papírů uvedená ve stanovách cílové společnosti se nepoužijí vůči předkladateli nabídky ve lhůtě pro přijetí nabídky stanovené v čl. 7 odst. 1.

Žádná omezení převodu cenných papírů uvedená ve smluvních ujednáních mezi cílovou společností a držiteli jejích cenných papírů nebo ve smluvních ujednáních mezi drži teli cenných papírů cílové společnosti, uzavřených po přijetí této směrnice, se nepoužijí vůči předkladateli nabídky ve lhůtě pro přijetí nabídky stanovené v čl. 7 odst. 1.

3. Omezení hlasovacích práv uvedená ve stanovách cílové společnosti nejsou účinná na valné hromadě akcionářů, která rozhoduje o jakýchkoliv ochranných opatřeních v souladu s článkem 9.

Omezení hlasovacích práv uvedená ve smluvních ujednáních mezi cílovou společností a držiteli jejích cenných papírů nebo ve smluvních ujednáních mezi držiteli cenných papírů cílové společnosti uzavřených po přijetí této směrnice nejsou účinná na valné hromadě akcionářů, která rozhoduje o jakýchkoliv ochranných opatřeních v souladu s článkem 9.

S cennými papíry s vícečetným hlasovacím právem je na valné hromadě akcionářů, která rozhoduje o jakýchkoliv ochranných opatřeních v souladu s článkem 9, spojen pouze jeden hlas.

4. Pokud po nabídce její předkladatel drží nejméně 75 % základního kapitálu spojeného s hlasovacími právy, nepoužijí se žádná omezení převodu cenných papírů uvedená v odstavcích 2 a 3 ani žádná mimořádná práva akcionářů ohledně jmenování nebo odvolání členů řídícího nebo správního orgánu uvedená ve stanovách cílové společnosti; s cennými papíry s vícečetným hlasovacím právem je na první valné hromadě akcionářů po uzavření nabídky svolané předkladatelem nabídky za účelem změny stanov nebo odvolání či jmenování členů řídícího nebo správního orgánu spojen pouze jeden hlas.

K tomuto účelu má předkladatel nabídky právo svolat valnou hromadu akcionářů ve zkrácené lhůtě za podmínky, že se nebude konat do dvou týdnů od oznámení.

5. Pokud jsou odňata práva za základě odstavců 2, 3 nebo 4 nebo článku 12, poskytne se spravedlivé odškodnění za jakoukoliv ztrátu, kterou držitel těchto práv utrpí. Podmínky určování tohoto odškodnění a režim pro jeho výplatu stanoví členské státy.

6. Odstavce 3 a 4 se nepoužijí na cenné papíry v případě, že jsou omezení hlasovacích práv odškodněna zvláštním peněžním prospěchem.

7. Tento článek se nepoužije, pokud členské státy v cílové společnosti drží cenné papíry, ze kterých pro členské státy vyplývají zvláštní práva slučitelná se Smlouvou, ani na zvláštní práva stanovená ve vnitrostátních právních předpisech slučitelných se Smlouvou, ani na družstva.

Článek 12

Nepovinná ujednání

1. Členské státy si mohou vyhradit právo nepožadovat, aby společnosti uvedené v čl. 1 odst. 1, které mají sídlo na jejich území, používaly čl. 9 odst. 2 a 3 a/nebo článek 11.

2. Pokud členské státy využijí možnosti stanovené v odstavci 1, zaručí přesto společnostem se sídlem na jejich území vratnou možnost použití čl. 9 odst. 2 a 3 nebo článku 11, aniž je dotčen čl. 11 odst. 7.

Rozhodnutí společnosti přijímá valná hromada akcionářů v souladu s vnitrostátními právními předpisy členského státu, ve kterém má společnost sídlo, a v souladu s pravidly platnými pro změnu stanov. Rozhodnutí musí být sděleno dozorčímu orgánu členského státu, ve kterém má společnost sídlo, a všem dozorčím orgánům členských států, ve kterých jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaných trzích nebo ve kterých bylo o takové přijetí požádáno.

3. Členské státy mohou za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy osvobodit společnosti, které používají čl. 9 odst. 2 a 3 a/nebo článek 11, od používání čl. 9 odst. 2 a 3 a/nebo článku 11, pokud se stanou předmětem nabídky podané společností, která nepoužívá tato stejná ustanovení, nebo společností, kterou taková společnost přímo či nepřímo ovládá, v souladu s článkem 1 směrnice 83/349/EHS.

4. Členské státy zajistí, aby byla ustanovení použitelná pro příslušné společnosti neprodleně zveřejněna.

5. Každé opatření používané v souladu s odstavcem 3 vyžaduje zmocnění valné hromady akcionářů cílové společnosti, které musí být uděleno nejdříve osmnáct měsíců po zveřejnění nabídky v souladu s čl. 6 odst. 1.

Článek 13

Jiná pravidla platná pro provádění nabídek

Členské státy rovněž stanoví pravidla upravující provádění nabídek, alespoň pokud jde o

a) uplynutí doby platnosti nabídek;

b) úpravu nabídek;

c) konkurenční nabídky;

d) zveřejnění výsledků nabídek;

e) neodvolatelnost nabídek a povolené podmínky.

Článek 14

Informování zástupců zaměstnanců a projednávání s nimi

Tato směrnice se nedotýká pravidel pro informování zástupců zaměstnanců a pro projednávání s nimi, a pokud tak členské státy stanoví, pro spolurozhodování se zaměstnanci předkladatele nabídky a cílové společnosti, které se řídí platnými vnitrostátními předpisy, a zejména těmi, které byly přijaty podle směrnic 94/45/ES, 98/59/ES, 2001/86/ES a 2002/14/ES.

Článek 15

Právo výkupu účastnických cenných papírů

1. Členské státy zajistí, aby se po nabídce všem držitelům cenných papírů cílové společnosti na všechny jejich cenné papíry použily odstavce 2 až 5.

2. Členské státy zajistí, aby předkladatel nabídky mohl požadovat, aby mu všichni držitelé zbývajících cenných papírů tyto cenné papíry prodali za spravedlivou cenu. Členské státy toto právo stanoví pro některou ze těchto situací:

a) pokud předkladatel nabídky drží cenné papíry představující nejméně 90 % základního kapitálu spojeného s hlasovacími právy a 90 % hlasovacích práv cílové společnosti,

nebo

b) pokud po přijetí nabídky předkladatel nabídky získal nebo uzavřel pevnou smlouvu o nabytí cenných papírů představujících nejméně 90 % základního kapitálu spojeného s hlasovacími právy a 90 % hlasovacích práv obsažených v nabídce.

V případě uvedeném v písmenu a) mohou členské státy stanovit vyšší prahovou hodnotu, která však nesmí být vyšší než 95 % základního kapitálu spojeného s hlasovacími právy a 95 % hlasovacích práv.

3. Členské státy zajistí, aby byla v platnosti pravidla umožňující výpočet okamžiku, kdy bude dosaženo prahové hodnoty.

Pokud cílová společnost emitovala více než jeden druh cenných papírů, mohou členské státy stanovit, že právo výkupu účastnických cenných papírů lze uplatňovat pouze u toho druhu, u něhož bylo dosaženo prahové hodnoty stanovené v odstavci 2.

4. Pokud předkladatel nabídky hodlá uplatnit právo výkupu účastnických cenných papírů, učiní tak do tří měsíců od konce lhůty pro přijetí nabídky stanovené v článku 7.

5. Členské státy zajistí, aby byla zaručena spravedlivá cena. Tato cena bude mít stejnou podobu jako protiplnění nabídnuté v nabídce nebo bude ve formě hotovosti. Členské státy mohou stanovit, že protiplnění v hotovosti musí být alespoň alternativně nabídnuto v každém případě.

Po dobrovolné nabídce v obou případech uvedených v odst. 2 písm. a) a b) se protiplnění navržené v nabídce považuje za spravedlivé, pokud přijetím nabídky její předkladatel získal cenné papíry představující nejméně 90 % základního kapitálu spojeného s hlasovacími právy obsaženého v nabídce.

Po povinné nabídce se protiplnění v ní navržené považuje za spravedlivé.

Článek 16

Odkoupení na žádost menšinového akcionáře

1. Členské státy zajistí, aby se po nabídce učiněné všem držitelům cenných papírů cílové společnosti na všechny jejich cenné papíry použily odstavce 2 a 3.

2. Členské státy zajistí, aby držitel zbývajících cenných papírů mohl požadovat, aby od něj předkladatel nabídky odkoupil jeho cenné papíry za spravedlivou cenu za stejných okolností, jaké stanoví čl. 15 odst. 2.

3. Ustanovení čl. 15 odst. 3 až odst. 5 se použijí obdobně.

Článek 17

Sankce

Členské státy stanoví sankce, které mají být ukládány za porušení vnitrostátních opatření přijatých podle této směrnice, a přijmou všechna nezbytná opatření, aby tyto sankce byly uplatňovány. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy o těchto opatřeních uvědomí Komisi nejpozději do dne uvedeného v čl. 21 odst. 1 a o všech jejich následných změnách co nejdříve.

Článek 18

Postup ve výboru

1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry, zřízený rozhodnutím 2001/528/ES (dále jen „výbor“).

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Článek 19

Kontaktní výbor

1. Zřizuje se kontaktní výbor, jehož úkolem je

a) aniž jsou dotčeny články 226 a 227 Smlouvy, usnadňovat harmonizované uplatňování této směrnice pomocí pravidelných schůzí zabývajících se praktickými problémy vznikajícími v souvislosti s jejím uplatňováním;

b) v případě potřeby poskytovat Komisi rady, pokud jde o dodatky nebo změny této směrnice.

2. Úkolem kontaktního výboru není hodnocení rozhodnutí přijatých dozorčími orgány v jednotlivých případech.

Článek 20

Přezkum

Pět let po dni uvedeném v čl. 21 odst. 1 přezkoumá Komise tuto směrnici na základě zkušeností získaných při jejím uplatňování a v případě potřeby navrhne její úpravu. Tento přezkum bude zahrnovat prošetření kontrolních struktur a překážek pro nabídky převzetí, které tato směrnice neupravuje.

K tomuto účelu členské státy každoročně poskytují Komisi informace o nabídkách převzetí, které byly podány na společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na jejich regulovaných trzích. Tyto informace obsahují údaje o státní příslušnosti dotčených společností, výsledky nabídek a všechny další informace významné pro pochopení toho, jak nabídky převzetí v praxi fungují.

Článek 21

Provedení

1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. května 2006. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

Článek 22

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 23

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

POZNÁMKY

1) Úř. věst. C 45 E, 25. 2. 2003, s. 1.

2) Úř. věst. C 208, 3. 9. 2003, s. 55.

3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 16. prosince 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 30. března 2004.

4) Úř. věst. L 254, 30. 9. 1994, s. 64. Směrnice ve znění směrnice 97/74/ES (Úř. věst. L 10, 16. 1. 1998, s. 22).

5) Úř. věst. L 225, 12. 8. 1998, s. 16.

6) Úř. věst. L 294, 10. 11. 2001, s. 22.

7) Úř. věst. L 80, 23. 3. 2002, s. 29.

8) Úř. věst. L 96, 12. 4. 2003, s. 16.

9) Úř. věst. L 191, 13. 7. 2001, s. 45. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2004/8/ES (Úř. věst. L 3, 7. 1. 2004, s. 33).

10) Úř. věst. L 184, 17. 7. 1999, s. 23.

11) Směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů (Úř. věst. L 141, 11. 6. 1993, s. 27). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (Úř. věst. L 35, 11. 2. 2003, s. 1).

12) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny (Úř. věst. L 184, 6. 7. 2001, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES (Úř. věst. L 345, 31. 12. 2003, s. 64).

13) Čtvrtá směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, 14. 8. 1978, s. 11). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES (Úř. věst. L 178, 17. 7. 2003, s. 16).

14) Sedmá směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách (Úř. věst. L 193, 18. 7. 1983, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2003/51/ES.

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES

ze dne 26. října 2005

o přeshraničních fúzích kapitálových společností

(Text s významem pro EHP)

Ve znění:

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/109/ES

Uveřejněno:

Úř. věst. L 310 ze dne 25. listopadu 2005, s. 1, resp. ze dne 22. 10. 2009 (konsolidované znění)

Související ustanovení:

zák. o přeměnách: § 1 až 75, § 180 až 242

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na článek 44 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru 1) ,

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy 2) ,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Je třeba, aby kapitálové společnosti z různých členských států spolupracovaly a reorganizovaly se. Kapitálové společnosti se však při fúzích v rámci Společenství potýkají s četnými právními a administrativními obtížemi. S cílem dotvoření a fungování jednotného trhu je proto nezbytné přijmout právní úpravu Společenství, která usnadní provádění přeshraničních fúzí různých forem kapitálových společností, které se řídí právními řády různých členských států.

(2) Tato směrnice usnadňuje přeshraniční fúze kapitálových společností, jak jsou zde vymezeny. Právní řády členských států by měly povolovat přeshraniční fúzi kapitálové společnosti z jednoho členského státu s kapitálovou společností z jiného členského státu, jestliže vnitrostátní právo těchto členských států povoluje fúze mezi společnostmi daných právních forem.

(3) Pro usnadnění přeshraničních fúzí by mělo být stanoveno, že pro každou společnost, která se na přeshraniční fúzi podílí, a každou zúčastněnou třetí osobu nadále platí předpisy a formální požadavky vnitrostátního práva použitelného v případě vnitrostátní fúze, pokud tato směrnice nestanoví jinak. Předpisy a formální požadavky vnitrostátního práva, na které odkazuje tato směrnice, by neměly zavádět žádná omezení svobody usazování nebo volného pohybu kapitálu, pokud by je nebylo možné zdůvodnit v souladu s judikaturou Soudního dvora, a především požadavky veřejného zájmu, a pokud by nebyla nezbytná a přiměřená pro splnění takových zásadních požadavků.

(4) Společný projekt fúze by měl mít stejné podmínky pro všechny zúčastněné společnosti v různých členských státech. Proto by měl být stanoven minimální obsah takového společného projektu fúze, přičemž by společnosti měly mít možnost dohodnout další ustanovení.

(5) Pro ochranu zájmů společníků nebo členů i třetích osob by měly být pro každou fúzující společnost společný projekt přeshraniční fúze i přeshraniční fúze samotná zveřejněny zápisem v příslušném veřejném rejstříku.

(6) Právní předpisy všech členských států by měly stanovit, že pro každou fúzující společnost vypracuje na vnitrostátní úrovni jeden nebo více znalců zprávu ke společnému projektu přeshraniční fúze. K omezení nákladů na znalce v souvislosti s přeshraničními fúzemi by měla být stanovena možnost vypracování společné zprávy pro všechny společníky nebo členy společností účastnících se přeshraniční fúze. Společný projekt fúze by měla schválit valná hromada každé z těchto společností.

(7) Pro usnadnění přeshraničních fúzí by mělo být stanoveno, že kontrolu dokončení a zákonnosti rozhodovacích procesů v každé fúzující společnosti by měl provádět vnitrostátní orgán příslušný pro danou společnost, zatímco kontrolu dokončení a zákonnosti přeshraniční fúze by měl provádět vnitrostátní orgán příslušný pro společnost vzniklou přeshraniční fúzí. Uvedeným vnitrostátním orgánem může být soud, notář nebo jiný příslušný orgán určený dotyčným členským státem. Také by mělo být stanoveno, podle kterého vnitrostátního práva se určuje den, kdy přeshraniční fúze nabývá účinnosti; a tím je právo, kterým se řídí společnost vzniklá přes hraniční fúzí.

(8) Pro ochranu zájmů společníků nebo členů i třetích osob je třeba uvést právní účinky přeshraniční fúze, přičemž je třeba rozlišovat, zda se u společnosti vzniklé fúzí jedná o nástupnickou společnost, nebo o nově zakládanou nástupnickou společnost. V zájmu právní jistoty by mělo být stanoveno, že přeshraniční fúze poté, co nabyla účinnosti, již nemůže být prohlášena za neplatnou.

(9) Touto směrnicí není dotčeno uplatňování právních předpisů o kontrole spojování podniků, a to jak na úrovni Společenství, nařízením (ES) č. 139/2004 3) , tak na úrovni členských států.

(10) Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy Společenství platné pro společnosti zprostředkující úvěry a jiné finanční podniky a vnitrostátní pravidla přijatá na základě těchto právních předpisů Společenství.

(11) Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členských států, podle nichž je třeba uvést, jaké místo se má stát místem ústřední správy nebo hlavní provozovnou společnosti vzniklé přeshraniční fúzí.

(12) Jiná práva zaměstnanců než práva na účast by měla být nadále upravována vnitrostátními právními předpisy uvedenými ve směrnici Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o hromadném propouštění 4) , směrnici Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů 5) , směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství 6) , a směrnici Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství 7) .

(13) Mají-li zaměstnanci společnosti, která se účastní fúze, práva na účast za okolností stanovených v této směrnici a nestanoví-li vnitrostátní právo členského státu, ve kterém má společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo, stejný rozsah účasti jako v dotyčných fúzujících společnostech, včetně zastoupení ve výborech dozorčí rady s rozhodovací pravomocí, nebo nestanoví-li toto právo stejný nárok na výkon takových práv pro zaměstnance podniků vzniklých přeshraniční fúzí, měla by být upravena účast zaměstnanců ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí a jejich zapojení do vymezení těchto práv. Přitom by měly být použity zásady a postupy stanovené v nařízení Rady (ES) č. 2157/2001 ze dne 8. října 2001 o statutu evropské společnosti (SE) 8) a směrnici Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců 9) , avšak s výhradou změn považovaných za nezbytné v důsledku toho, že se společnost vzniklá fúzí bude řídit vnitrostátním právem členského státu, v němž má sídlo. Pro zamezení zbytečným průtahům při přeshraničních fúzích mohou členské státy v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/86/ES zajistit rychlé zahájení jednání podle článku 16 této směrnice.

(14) Při stanovení rozsahu účasti zaměstnanců v dotyčných fúzujících společnostech by se měl zohlednit také podíl zástupců zaměstnanců mezi členy řídicí skupiny příslušné pro hospodářské jednotky společností, ve které jsou zaměstnanci zastoupeni.

(15) Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení pravidel se společnými rysy použitelnými na nadnárodní úrovni, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů jejich rozsahu či účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřesahuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.

(16) V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů 10) by členské státy měly být vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejňovaly,

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Rozsudek Soudního dvora ES ze dne 13. prosince 2005 ve věci C-411/03, SEVIC , SbSD [2005], s. I-10805

(body odůvodnění zkráceny autorem)

17) V souladu s čl. 43 druhým pododstavcem ES ve spojení s článkem 48 ES svoboda usazování společností uvedených v tomto posledně uvedeném článku zahrnuje zejména zřizování a řízení těchto společností za podmínek stanovených právem státu usazení pro vlastní společnosti.

18) Rozsah působnosti práva usazování zahrnuje každé opatření, které umožňuje nebo jen usnadňuje přístup do jiného členského státu, než je stát usazení, a výkon hospodářské činnosti v tomto státě tím, že umožňuje účinnou účast zúčastněných hospodářských subjektů na hospodářském životě uvedeného členského státu za stejných podmínek, jako jsou podmínky vztahující se na vnitrostátní hospodářské subjekty.

19) Přeshraniční fúze, podobně jako jiné přeměny společností, odpovídají potřebám spolupráce a reorganizace společností usazených v různých členských státech. Představují zvláštní způsoby výkonu svobody usazování, které jsou důležité pro řádné fungování vnitřního trhu, a patří tedy k hospodářským činnostem, u nichž jsou členské státy povinny respektovat svobodu usazování upravenou v článku 43 ES.

21) Přeshraniční fúze jako fúze představuje účinný způsob přeměny společností, jelikož v rámci jediné operace umožňuje vykonávat určitou činnost v nové právní formě a bez přerušení, v důsledku čehož se zmenší komplikace, zkrátí lhůty a sníží náklady spojené s jinými formami reorganizace společností, které zahrnují například zrušení společnosti s likvidací a založení nové společnosti s převodem částí jmění na tuto společnost.

22) Vzhledem k tomu, že na základě vnitrostátních pravidel není možné takového způsobu přeměny společností využít, pokud jedna z těchto společností má sídlo v jiném členském státě, než je Spolková republika Německo, německé právo zavádí rozdílné zacházení se společnostmi podle vnitrostátní nebo přeshraniční povahy fúze, což může společnosti odrazovat od výkonu svobody usazování zakotvené ve Smlouvě.

23) Takové rozdílné zacházení představuje omezení ve smyslu článků 43 ES a 48 ES, které je v rozporu s právem usazování a může být připuštěno pouze tehdy, pokud sleduje legitimní cíl slučitelný se Smlouvou a pokud je odů vodněno naléhavými důvody obecného zájmu. Krom toho je v podobném případě nezbytné, aby uplatnění tohoto omezení bylo způsobilé zaručit uskutečnění takto sledovaného cíle a nepřekračovalo meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné (viz rozsudky ze dne 21. listopadu 2002, X a Y, C-436/00, Recueil, s. I-10829, bod 49, a ze dne 11. března 2004, De Lasteyrie du Saillant, C-9/02, Recueil, s. I-2409, bod 49).

26) I když jsou harmonizační pravidla Společenství sice užitečná k usnadnění přeshraničních fúzí, existenci takových harmonizačních pravidel nelze povýšit na předchozí podmínku výkonu svobody usazování zakotvené v článcích 43 a 48 ES.

27) Existují-li v členských státech, na základě přijetí třetí směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností (Úř. věst. L 295, s. 36; Zvl. vyd. 17/01, s. 42), harmonizovaná pravidla týkající se vnitrostátních fúzí, přeshraniční fúze vyvolávají specifické problémy.

28) Nelze vyloučit, aby takové naléhavé důvody obecného zájmu, jako je ochrana zájmů věřitelů, menšinových společníků a zaměstnanců, jakož i zachování účinnosti daňových kontrol a poctivosti obchodních transakcí, mohly za určitých okolností a při dodržení určitých podmínek odůvodnit opatření omezující svobodu usazování.

29) Je však také třeba, aby takové omezující opatření bylo způsobilé zaručit uskutečnění sledovaných cílů a nepřekračovalo meze toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.

30) Skutečnost, že v členském státě je obecně odepřen zápis fúze mezi společností se sídlem v tomto státě a společností se sídlem v jiném členském státě, ve svém důsledku brání uskutečňování přeshraničních fúzí, i pokud uvedené zájmy nejsou ohroženy. Takové pravidlo v každém případě překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cílů sledujících ochranu uvedených zájmů.

31) Články 43 ES a 48 ES brání tomu, aby byl v členském státě obecně odepřen zápis fúze uskutečněné zrušením společnosti bez likvidace a převodem celého jmění této společnosti na jinou společnost do vnitrostátního obchodního rejstříku, pokud má jedna z těchto dvou společností sídlo v jiném členském státě, zatímco takový zápis je možný, jsou-li dodrženy určité podmínky, pokud společnosti účastnící se fúze mají obě sídlo na území prvního členského státu.

Článek 1

Oblast působnosti

Tato směrnice se vztahuje na fúze kapitálových společností, které jsou založeny po dle práva některého členského státu a mají sídlo, ústřední správu nebo hlavní provozovnu ve Společenství, pokud se alespoň dvě z nich řídí právními řády různých členských států (dále jen „přeshraniční fúze“).

Článek 2

Definice

Pro účely této směrnice se rozumí:

1. „kapitálovou společností“ (dále jen „společnost“)

a) společnost uvedená v článku 1 směrnice 68/151/EHS 11) nebo

b) společnost se základním kapitálem, která má právní subjektivitu a disponuje samostatným majetkem, kterým jako jediným ručí za své závazky, a která musí podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, splňovat podmínky týkající se ručení stanoveného směrnicí 68/151/EHS na ochranu zájmů společníků a třetích osob;

2. „fúzí“ proces, při kterém

a) jedna nebo více společností převádějí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou již existující společnost („nástupnická společnost“) výměnou za přidělení cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu nástupnické společnosti nebo podílů na tomto kapitálu jejich společníkům nebo členům a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených cenných papírů nebo podílů, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty nebo

b) dvě nebo více společností převádějí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na společnost, kterou zakládají („nově zakládaná nástupnická společnost“), výměnou za přidělení cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu nově zakládané nástupnické společnosti nebo podílů na tomto kapitálu jejich společníkům nebo členům a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených cenných papírů nebo podílů, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty nebo

c) jedna společnost převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na společnost, která drží veškeré cenné papíry představující podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podíly na tomto kapitálu.

Článek 3

Další ustanovení o oblasti působnosti

1. Bez ohledu na čl. 2 bod 2 se tato směrnice vztahuje rovněž na přeshraniční fúze, u kterých smí doplatek na dorovnání uvedený v čl. 2 bodě 2 písm. a) a b) podle práva alespoň jednoho z dotčených členských států převyšovat 10 % jmenovité hodnoty cenných papírů přestavujících podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podílů na tomto kapitálu, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.

2. Členské státy mohou rozhodnout, že tuto směrnici nepoužijí na přeshraniční fúze, na nichž se podílí družstvo, a to i v případech, kdy toto družstvo spadá pod definici pojmu „kapitálová společnost“ podle čl. 2 bodu 1.

3. Tato směrnice se nepoužije na přeshraniční fúze, na nichž se podílí společnost, jejímž předmětem činnosti je kolektivní investování kapitálu získaného od veřejnosti a která provozuje svou činnost na základě zásady rozložení rizika a jejíž podílové jednotky jsou na žádost podílníků přímo či nepřímo odkoupeny nebo vyplaceny z aktiv této společnosti. Za rovnocenné odkupu nebo vyplacení se považuje jednání společnosti směřující k zajištění toho, aby se hodnota jejích podílových jednotek na burze významně nelišila od čisté hodnoty jejích aktiv.

Článek 4

Podmínky pro přeshraniční fúze

1. Nestanoví-li tato směrnice jinak,

a) jsou přeshraniční fúze možné pouze mezi společnostmi takových právních forem, které se smějí spojovat podle vnitrostátního práva daných členských států,

b) musí společnost, která se účastní přeshraniční fúze, dodržovat předpisy a formální požadavky vnitrostátního práva, kterým se řídí. Právní předpisy členského státu dovolující jeho orgánům nepovolit vnitrostátní fúzi z důvodů veřejného zájmu jsou použitelné i na přeshraniční fúzi, u které se alespoň jedna z fúzujících společností řídí právem tohoto členského státu. Toto ustanovení se nepoužije, pokud lze použít článek 21 nařízení (ES) č. 139/2004.

2. Mezi předpisy a formální požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) patří zejména předpisy o postupu přijímání rozhodnutí o fúzi a, s přihlédnutím k přeshraniční povaze fúze, o ochraně věřitelů fúzujících společností, majitelů dluhopisů a držitelů cenných papírů nebo podílů, jakož i o ochraně zaměstnanců, pokud jde o jiná práva než práva uvedená v článku 16. Členský stát může s ohledem na společnosti, které se účastní přeshraniční fúze a řídí se jeho právem, přijímat předpisy za účelem zajištění náležité ochrany menšinových společníků nebo členů, kteří s přeshraniční fúzí vyjádřili nesouhlas.

Článek 5

Společný projekt přeshraniční fúze

Řídící nebo správní orgán každé fúzující společností vypracuje společný projekt přes hraniční fúze. Společný projekt přeshraniční fúze obsahuje alespoň tyto údaje:

a) právní formu, název a sídlo fúzujících společností a právní formu, název a sídlo navržené pro společnost vzniklou přeshraniční fúzí;

b) poměr pro výměnu cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu společnosti nebo podílů na tomto kapitálu a částku případného doplatku na dorovnání;

c) podmínky pro přidělování cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podílů na tomto kapitálu;

d) pravděpodobné dopady přeshraniční fúze na zaměstnanost;

e) den, od kterého držení těchto cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podílů na tomto kapitálu opravňuje držitele podílet se na zisku, a veškeré zvláštní podmínky, které pro toto oprávnění platí;

f) den, od kterého se transakce fúzujících společností považují pro účely účetnictví za transakce společnosti vzniklé přeshraniční fúzí;

g) práva, která společnost vzniklá přeshraniční fúzí poskytuje společníkům nebo členům se zvláštními právy nebo držitelům cenných papírů jiných než představujících podíl na základním kapitálu společnosti, nebo opatření navrhovaná pro tyto osoby;

h) každou zvláštní výhodu, která se poskytuje znalcům přezkoumávajícím projekt přeshraniční fúze nebo členům správních, řídících, dozorčích nebo kontrolních orgánů fúzujících společností;

i) stanovy společnosti vzniklé přeshraniční fúzí;

j) případně údaje o postupu, kterým se podle článku 16 stanoví úprava zapojení zaměstnanců do vymezování jejich práv na účast ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí;

k) údaje o ocenění aktiv a pasiv převáděných na společnost vzniklou přeshraniční fúzí;

l) den účetních závěrek fúzujících společností použitý pro stanovení podmínek přes hraniční fúze.

Článek 6

Zveřejňování

1. Společný projekt přeshraniční fúze je zveřejněn způsobem stanoveným právními předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS pro každou fúzující společnost nejpozději jeden měsíc před konáním valné hromady, na které se o něm má rozhodovat.

Od povinnosti zveřejňování stanovené v článku 3 směrnice 68/151/EHS je osvobozena každá z fúzujících společností, pokud po nepřetržitou dobu začínající alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady, která má rozhodnout o společném projektu přeshraniční fúze, a končící nejdříve skončením této valné hromady zpřístupní společný projekt této fúze na internetové stránce, která je pro veřejnost bezplatná. Členské státy nestanoví v souvislosti s tímto osvobozením jiné požadavky a omezení než ty, jež jsou nezbytné k zabezpečení internetové stránky a ověření pravosti dokumentů, a smějí tyto požadavky nebo omezení uložit pouze v rozsahu přiměřeném pro dosažení těchto cílů.

Odchylně od druhého pododstavce mohou členské státy požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo prostřednictvím centrální elektronické platformy uvedené v čl. 3 odst. 4 směrnice 68/151/EHS. Členské státy mohou případně požadovat, aby se zveřejnění uskutečnilo na kterékoli jiné internetové stránce, kterou pro tento účel stanoví. Pokud členské státy využijí některé z těchto možností, zajistí, aby společnostem za toto zveřejnění nebyly účtovány zvláštní poplatky.

Použije-li se internetová stránka jiná než centrální elektronická platforma, zveřejní se na centrální elektronické platformě alespoň jeden měsíc před stanoveným dnem konání valné hromady odkaz umožňující přístup k dané internetové stránce. Tento odkaz musí obsahovat datum zveřejnění společného projektu přeshraniční fúze na internetové stránce a být bezplatně přístupný veřejnosti. Za toto zveřejnění nejsou společnostem účtovány zvláštní poplatky.

Zákazem vyžadovat od společností zvláštní poplatky za zveřejnění stanoveným ve třetím a čtvrtém pododstavci není dotčena možnost členských států přenést na společnosti náklady vzniklé v souvislosti s centrální elektronickou platformou.

Členské státy mohou od společností požadovat, aby informace ponechaly na své internetové stránce nebo případně na centrální elektronické platformě nebo jiné internetové stránce určené dotčeným členským státem po určitou dobu po skončení valné hromady. Členské státy mohou stanovit, jaké následky plynou z dočasného přerušení přístupu na tuto internetovou stránku nebo do centrální elektronické platformy způsobeného technickými či jinými faktory.

2. S výhradou dodatečných požadavků členského státu, jehož právem se dotyčná společnost řídí, musí být pro každou fúzující společnost zveřejněny v úředním věstníku tohoto členského státu tyto údaje:

a) právní forma, obchodní firma a sídlo každé fúzující společnosti,

b) r ejstřík, u kterého jsou uloženy listiny uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice 68/151/EHS pro každou fúzující společnost, a číslo zápisu v rejstříku,

c) pro každou fúzující společnost odkaz na úpravu výkonu práv věřitelů a případných menšinových společníků nebo členů fúzujících společností a adresa, na které lze bezplatně obdržet úplné informace o této úpravě.

Článek 7

Zpráva řídícího nebo správního orgánu

Řídící nebo správní orgán každé fúzující společnosti vypracuje zprávu určenou pro společníky nebo členy, ve které objasní a zdůvodní právní a hospodářské aspekty přeshraniční fúze a vysvětlí dopady přeshraniční fúze na společníky nebo členy, věřitele a zaměstnance.

Zpráva je zpřístupněna společníkům nebo členům a zástupcům zaměstnanců nebo, pokud takoví zástupci neexistují, přímo zaměstnancům nejpozději jeden měsíc před konáním valné hromady uvedené v článku 9.

Pokud řídící nebo správní orgán kterékoli fúzující společnosti včas obdrží stanovisko zástupců jejích zaměstnanců, jak stanoví vnitrostátní právo, přiloží toto stanovisko ke zprávě.

Článek 8

Zpráva nezávislých znalců

1. Pro každou fúzující společnost je vypracována zpráva nezávislých znalců urče ná pro společníky nebo členy, která je zpřístupněna nejpozději jeden měsíc před konáním valné hromady uvedené v článku 9. V souladu s právem každého členského státu mohou být těmito znalci fyzické osoby nebo právnické osoby.

2. Jako alternativa k přibrání znalců, kteří působí na účet každé fúzující společnosti, může jeden nebo více nezávislých znalců, jmenovaných nebo schválených pro tento účel na společný návrh těchto společností soudem nebo správním orgánem členského státu, jehož právem se řídí jedna z fúzujících společností nebo společnost vzniklá přeshraniční fúzí, přezkoumat společný projekt přeshraniční fúze a vypracovat společnou písemnou zprávu určenou pro všechny společníky nebo členy.

3. Zpráva znalců obsahuje alespoň údaje stanovené v čl. 10 odst. 2 směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978 o fúzích akciových společností 12) . Znalci mají právo požadovat od každé fúzující společnosti všechny informace, které považují za nezbytné pro splnění svého úkolu.

4. Přezkoumání společného projektu přeshraniční fúze nezávislými znalci ani vypracování zprávy znalců nejsou nezbytné, pokud se na tom dohodnou všichni společníci nebo členové všech fúzujících společností.

Článek 9

Schválení valnou hromadou

1. Po vzetí zpráv uvedených v článcích 7 a 8 na vědomí rozhodne valná hromada každé fúzující společností o schválení společného projektu fúze.

2. Valná hromada každé fúzující společnosti si může vyhradit právo podmínit provedení přeshraniční fúze tím, že tato valná hromada výslovně potvrdí stanovenou úpravu účasti zaměstnanců ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí.

3. Právní předpisy členského státu nemusí vyžadovat schválení fúze valnou hromadou nástupnické společnosti, jestliže jsou splněny podmínky článku 8 směrnice 78/855/EHS.

Článek 10

Potvrzení předcházející fúzi

1. Každý členský stát určí soud, notáře nebo jiný orgán příslušný ke kontrole zákonnosti přeshraniční fúze s ohledem na část postupu týkající se každé fúzující společnosti, která se řídí jeho vnitrostátním právem.

2. V každém z dotčených členských států vystaví orgán uvedený v odstavci 1 každé fúzující společnosti, která se řídí vnitrostátním právem tohoto státu, neprodleně potvrzení, ze kterého jednoznačně vyplývá, že právní úkony předcházející fúzi byly řádně provedeny a formální požadavky byly splněny.

3. Jestliže právo členského státu, kterým se řídí jedna z fúzujících společností, stanoví řízení pro prověření a změnu směnného poměru cenných papírů nebo podílů nebo postup pro odškodnění menšinových společníků nebo členů, přičemž nebrání zápisu přeshraniční fúze, lze toto řízení použít pouze tehdy, pokud ostatní fúzující společnosti nacházející se v členských státech, jejichž právo takové řízení nestanoví, při schvalování projektu přeshraniční fúze podle čl. 9 odst. 1 výslovně přiznají společníkům nebo členům uvedené fúzující společnosti možnost takové řízení zahájit u soudu příslušného pro tuto fúzující společnost. V tom případě může orgán uvedený v odstavci 1 vystavit potvrzení uvedené v odstavci 2 i tehdy, bylo-li takové řízení zahájeno. V potvrzení musí však být uvedeno, že toto řízení probíhá. Rozhodnutí vydané v tomto řízení je závazné pro společnost vzniklou přeshraniční fúzí a všechny její společníky nebo členy.

Článek 11

Zákonnost přeshraniční fúze

1. Každý členský stát určí soud, notáře nebo jiný orgán příslušný ke kontrole zákonnosti přeshraniční fúze s ohledem na část postupu týkající se dokončení přeshraniční fúze a případně založení nově zakládané nástupnické společnosti vzniklé přes hraniční fúzí, pokud se tato společnost řídí jeho vnitrostátním právem. Uvedený orgán kontroluje zejména, zda fúzující společnosti schválily společný projekt přes hraniční fúze ve stejném znění a zda byla případně vymezena úprava účasti zaměstnanců v souladu s článkem 16.

2. K tomuto účelu předloží každá fúzující společnost orgánu uvedenému v odstavci 1 potvrzení podle čl. 10 odst. 2 do šesti měsíců od jeho vystavení a společný projekt přeshraniční fúze schválený valnou hromadou uvedenou v článku 9.

Článek 12

Nabytí účinnosti přeshraniční fúze

Den nabytí účinnosti přeshraniční fúze se určuje podle práva členského státu, kterým se řídí společnost vzniklá přeshraniční fúzí. Fúze však může nabýt účinnosti až po provedení kontrol podle článku 11.

Článek 13

Zápis do rejstříku

Právo každého členského státu, kterým se řídily fúzující společnosti, určuje s ohledem na území daného státu, jakou formou se v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS zveřejňuje dokončení přeshraniční fúze ve veřejném rejstříku, u něhož je každá z těchto společností povinna uložit své listiny.

Rejstřík, do kterého se zapisuje společnost vzniklá přeshraniční fúzí, neprodleně oznámí rejstříku, u něhož je každá fúzující společnost povinna uložit své listiny, že přeshraniční fúze nabyla účinnosti. Výmaz dřívějšího zápisu se případně provádí při doručení tohoto oznámení, nikoliv však dříve.

Článek 14

Účinky přeshraniční fúze

1. Přeshraniční fúze provedená podle čl. 2 bodu 2 písm. a) a c) má ode dne uvedeného v článku 12 tyto účinky:

a) celé obchodní jmění zanikající společnosti přechází na nástupnickou společnost;

b) společníci nebo členové zanikající společnosti se stávají společníky nebo členy nástupnické společnosti;

c) zanikající společnost zaniká.

2. Přeshraniční fúze provedená podle čl. 2 bodu 2 písm. b) má ode dne uvedeného v článku 12 tyto účinky:

a) celé obchodní jmění fúzujících společností přechází na nově zakládanou nástupnickou společnost;

b) společníci nebo členové fúzujících společností se stávají společníky nebo členy nově zakládané nástupnické společnosti;

c) fúzující společnosti zanikají.

3. Vyžadují-li právní předpisy členského státu v případě přeshraniční fúze společností podle této směrnice splnění zvláštních formálních požadavků, aby byl převod určitého majetku, práv a závazků provedený fúzujícími společnostmi účinný vůči třetím osobám, plní tyto formální požadavky společnost vzniklá přeshraniční fúzí.

4. Práva a povinnosti fúzujících společností vyplývající z pracovních smluv nebo pracovních poměrů, které existují ke dni nabytí účinnosti přeshraniční fúze, přecházejí nabytím účinnosti této přeshraniční fúze na společnost vzniklou přeshraniční fúzí dnem nabytí účinnosti přeshraniční fúze.

5. Podíly na nástupnické společnosti nesmějí být směněny za podíly na zanikající společnosti, pokud je drží

a) buď nástupnická společnost samotná nebo osoba, která sice jedná vlastním jménem, avšak na její účet,

b) nebo zanikající společnost samotná nebo osoba, která sice jedná vlastním jménem, avšak na její účet.

Článek 15

Zjednodušení formálních požadavků

1. Dojde-li k přeshraniční fúzi převzetím společností, která drží veškeré podíly a ostatní cenné papíry zanikající společnosti nebo společností, s nimiž je spojeno hlasovací právo na valné hromadě,

– čl. 5 písm. b), c) a e), článek 8 a čl. 14 odst. 1 písm. b) se nepoužijí a

– čl. 9 odst. 1 se nepoužije ve vztahu k zanikající společnosti nebo společnostem.

2. Provádí-li přeshraniční fúzi sloučením společnost, která drží nejméně 90 % podílů a jiných cenných papírů zanikající společnosti nebo společností, s nimiž je spojeno hlasovací právo na valné hromadě, ale ne všechny, jsou zprávy nezávislého znalce nebo znalců a doklady nutné pro prověření nezbytné pouze tehdy, vyžaduje-li to v souladu se směrnicí 78/855/EHS vnitrostátní právo, kterým se řídí buď nástupnická společnost, nebo zanikající společnost.

Článek 16

Účast zaměstnanců

1. Aniž je dotčen odstavec 2, vztahují se na společnost vzniklou přeshraniční fúzí případná pravidla pro účast zaměstnanců platná v členském státě, v němž má společnost sídlo.

2. Případná pravidla pro účast zaměstnanců platná v členském státě, v němž má společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo, se však nepoužijí, pokud alespoň jedna z fúzujících společností měla šest měsíců před zveřejněním společného projektu přes hraniční fúze uvedeného v článku 6 průměrně více než 500 zaměstnanců a pokud v ní existuje systém účasti zaměstnanců ve smyslu čl. 2 písm. k) směrnice 2001/86/ES nebo pokud vnitrostátní právo, kterým se řídí společnost vzniklá přeshraniční fúzí,

a) nestanoví alespoň stejný rozsah účasti zaměstnanců, jaký existoval v dotyčných fúzujících společnostech, přičemž se tento rozsah vyjadřuje podílem zástupců zaměstnanců mezi členy správního nebo dozorčího orgánu nebo jejich výborů nebo řídící skupiny příslušné pro hospodářské jednotky společnosti, ve kterých jsou zaměstnanci zastoupeni, nebo pokud

b) pro zaměstnance podniků společnosti vzniklé přeshraniční fúzí, které se nacházejí v jiném členském státě, nestanoví stejný nárok na výkon práv na účast, jaký mají zaměstnanci v členském státě, v němž má společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo.

3. V případech uvedených v odstavci 2 upravují členské státy účast zaměstnanců ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí i jejich zapojení do vymezování těchto práv s výhradou odstavců 4 až 7 obdobně podle zásad a postupů uvedených v čl. 12 odst. 2, 3 a 4 nařízení (ES) č. 2157/2001 a těchto ustanovení směrnice 2001/86/ES:

a) čl. 3 odst. 1, 2 a 3, odst. 4 první pododstavec první odrážka a druhý pododstavec a odst. 5 a 7;

b) čl. 4 odst. 1, odst. 2 písm. a), g) a h) a odst. 3;

c) článek 5;

d) článek 6;

e) čl. 7 odst. 1, odst. 2 první pododstavec písm. b) a druhý pododstavec a odst. 3. Pro účely této směrnice se však procentní podíl, který je potřebný podle čl. 7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) směrnice 2001/86/ES pro použití referenčních ustanovení obsažených v části 3 přílohy uvedené směrnice, zvyšuje z 25 % na 33 1 / 3 %;

f) články 8, 10 a 12;

g) čl. 13 odst. 4;

h) písm. b) části 3 přílohy.

4. Při stanovování zásad a postupů podle odstavce 3 členské státy

a) přiznají příslušným orgánům fúzujících společností právo rozhodnout se, že se na ni budou bez předchozího vyjednávání přímo vztahovat referenční ustanovení týkající se účasti uvedená v odst. 3 písm. h), jak je stanoví právní předpisy členského státu, v němž má mít společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo, a uplatňovat tato ustanovení ode dne zápisu v rejstříku;

b) přiznají zvláštnímu vyjednávacímu výboru právo rozhodnout dvoutřetinovou většinou svých členů zastupujících nejméně dvě třetiny zaměstnanců, zahrnující hlasy jeho členů zastupujících zaměstnance v alespoň dvou různých členských státech, že nebude zahájeno žádné vyjednávání nebo že již zahájená vyjednávání budou skončena a budou uplatněna pravidla pro účast platná v členském státě, v němž bude mít sídlo společnost vzniklá přeshraniční fúzí;

c) v případě, že se po předchozím vyjednávání uplatňují referenční ustanovení týkající se účasti, a aniž jsou tato ustanovení dotčena, se mohou rozhodnout omezit podíl zástupců zaměstnanců ve správním orgánu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí. Pokud se však správní nebo dozorčí rada jedné z fúzujících společností skládala nejméně z jedné třetiny ze zástupců zaměstnanců, nesmí vést toto omezení v žádném případě k tomu, aby byl podíl zaměstnanců ve správním orgánu nižší než jedna třetina.

5. Rozšíření práv na účast na zaměstnance společnosti vzniklé přeshraniční fúzí zaměstnané v jiném členském státě uvedené v odst. 2 písm. b) nezavazuje členské státy, které se pro toto rozšíření rozhodnou, přihlížet k těmto zaměstnancům při výpočtu prahových hodnot pro počty zaměstnanců, při jejichž překročení vznikají práva na účast podle vnitrostátního práva.

6. Existuje-li alespoň v jedné z fúzujících společností systém účasti zaměstnanců a tento systém se má podle pravidel uvedených v odstavci 2 vztahovat na společnost vzniklou přeshraniční fúzí, musí mít tato společnost takovou právní formu, která umožňuje výkon práv na účast.

7. Existuje-li ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí systém účasti zaměstnanců, musí tato společnost přijmout opatření, aby zajistila, že práva zaměstnanců na účast budou v případě následné vnitrostátní fúze během tří let po nabytí účinnosti přeshraniční fúze chráněna tím, že se použijí obdobně pravidla stanovená v tomto článku.

Článek 17

Platnost

Přeshraniční fúze, která nabyla účinnosti v souladu s článkem 12, nemůže být prohlášena za neplatnou.

Článek 18

Přezkum

Pět let po dni uvedeném v čl. 19 prvním pododstavci přezkoumá Komise tuto směrnici na základě zkušeností získaných při jejím uplatňování a případně navrhne její změnu.

Článek 19

Závěrečná ustanovení

Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. prosince 2007.

Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

Článek 20

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .

Článek 21

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

POZNÁMKY

1) Úř. věst. C 117, 30. 4. 2004, s. 43.

2) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. května 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 19. září 2005.

3) Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků („nařízení ES o fúzích“) (Úř. věst. L 24, 29. 1. 2004, s. 1).

4) Úř. věst. L 225, 12. 8. 1998, s. 16.

5) Úř. věst. L 82, 22. 3. 2001, s. 16.

6) Úř. věst. L 80, 23. 3. 2002, s. 29.

7) Úř. věst. L 254, 30. 9. 1994, s. 64. Směrnice ve znění směrnice 97/74/ES (Úř. věst. L 10, 16. 1. 1998, s. 22).

8) Úř. věst. L 294, 10. 11. 2001, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 885/2004 (Úř. věst. L 168, 1. 5. 2004, s. 1).

9) Úř. věst. L 294, 10. 11. 2001, s. 22.

10) Úř. věst. C 321, 31. 12. 2003, s. 1.

11) První směrnice Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu článku 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 65, 14. 3. 1968, s. 8). Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 2003.

12) Úř. věst. L 295, 20. 10. 1978, s. 36. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 2003.

…

Toto je pouze náhled elektronické knihy. Zakoupení její plné verze je možné v elektronickém obchodě společnosti eReading .