Michal Viewegh

KRÁTKÉ POHÁDKY PRO UNAVENÉ RODIČE

Vydalo nakladatelství Druhé město v Brně roku 2013

Odpovědný redaktor Miloš Voráč

Příprava elektronických formátů KOSMAS, www.kosmas.cz

Elektronické vydání první

www.druhemesto.cz

ISBN 978-80-722-7652-3

Michal Viewegh

KRÁTKÉ POHÁDKY PRO UNAVENÉ RODIČE

DRUHÉ MĚSTO

Milí rodiče,

na světě je bezpočet knížek pro děti, ale troufám si tvrdit, že tuhle psal někdo, kdo myslel především na vás.

Mnoho autorů pohádek totiž samolibě předpokládá, že unavený rodič večer po návratu z celodenního zaměstnání dětem ochotně přečte šestnáctistránkový text — to je naprostý nedostatek empatie, ne-li čirá bezohlednost.

Mám tři děti. Věřte, že já vás chápu.

Znám dobře bezmoc otce, jehož dítě si deset minut před začátkem finále Ligy mistrů vybere Andersenovu Ledovou královnu. Zcela rozumím pocitům matky, která se večer ospale prodírá nekonečnými větami Zlatovlásky, zatímco překvapivě čilé dítě ji přísně kontroluje, zda „nevynechává“. (Tak proč to ti naši miláčkové chtějí číst, když to stejně umějí nazpaměť?!) Zažil jsem také mnohokrát rodičovské zoufalství, ba vztek nad pohádkami, jimž dítě zbla nerozumí, a beztak zdlouhavé čtení neustále přerušuje nechápavými dotazy. Někdy ostatně mívám pochybnost, zda textu porozuměl sám autor… Jak vysvětlíte čtyřletému dítěti, že pohádkový hrdina podřízl vlastního koně, aby nakrmil pár krkavců? (Podle mě byl Erben buďto sadista, nebo měl občas při psaní slabou chvilku.) A skutečně chcete, aby si vaše dcerky odnesly z dětství názor, že život dívky je čekání na prince? A tak dále.

Podobným věcem jsem se snažil vyhnout.

Všechny příběhy obsažené v této knížce lze přečíst do deseti minut (vyzkoušel jsem to). Hlavně jsem se ale pokusil napsat je tak, abyste se nenudili; veškeré texty psané kurzívou (jako tato předmluva) jsou proto určeny výlučně vám, při čtení dětem je jednoduše přeskočte.

Váš Michal Viewegh

O kom tahle knížka je

Tahle knížka je o čtyřleté holčičce Sáře a dvouleté Báře a hlavně o jejich mamince a tatínkovi.

Maminka se jmenuje Helena a je lékárnice — to znamená, že prodává léky v lékárně. Sama maminka skoro žádné léky nejí, jenom léčivé bylinky, jako je heřmánek nebo meduňka. Maminka má moc ráda přírodu a taky některé cizí země, hlavně Itálii. V Itálii maminka kdysi hlídala děti jedné italské mamince, která měla moc práce a málo času. Maminka má ale ráda i Brazílii, Čínu, Norsko, Nový Zéland a ještě asi třicet jiných zemí, kde nikdy nebyla, ale samozřejmě by tam taky chtěla jet.

Když se jednou maminka trochu opila, řekla tatínkovi, že cestování je možná lepší než sex. Později sice tvrdila, že si dělala legraci, ale tatínka to stejně mrzelo a občas jí ten neuvážený výrok sarkasticky připomínal.

„No,“ říkával někdy po milování. „Transatlantickej let to asi nebyl — spíš takovej kratší charter, co?“

Maminka taky ráda létá letadlem, jezdí autem nebo vlakem. Kdysi dávno, když ještě neznala tatínka, jela dokonce i na slonovi! Ukazovala to Sáře a Báře na fotkách.

„To je vůl,“ komentoval exotické snímky tatínek. „Aspoň tak rozhodně vypadá.“

„To je slon!“ smála se Sára, ale tatínek řekl, že myslel toho pána, co sedí na slonovi hned za maminkou.

Tatínek Sáry a Báry je docela známý herec. Hraje v divadle. Tatínkova fotografie bývá často v novinách a časopisech, protože kromě divadla hraje i ve dvou televizních seriálech.

„Koukej, tatínek! Náš!“ volá pokaždé Bára, když v novinách nebo v časopise tatínkovu fotografii objeví.

Když jdou Bára, Sára, maminka a tatínek na vycházku, někteří lidé, hlavně mladé slečny, občas tatínka zastavují a chtějí se s ním vyfotit. Maminka je pokaždé s úsměvem vyfotí, ale vždycky přitom něco mumlá a nechce říct Sáře co. („Chcípni, mrcho!“)

Sára, Bára, maminka a tatínek bydlí v Praze na Smíchově v novém půdním bytě. Půdní byt získali tatínek a maminka tzv. obálkovou metodou — když to tatínek někomu vypráví, pokaždé se významně usmívá. Maminka ovšem tvrdí, že byt dostali také díky tomu, že dotyčná úřednice na magistrátu sleduje oba televizní seriály, ve kterých hraje tatínek. Maminka si nový byt hned zamilovala: miluje hlavně ta střešní okna, kterými jsou vidět letadla, nebe, mraky, měsíc, slunce i hvězdy. Střešních oken je pět, ale mamince to pořád připadá málo. Říká, že kdyby to šlo, odstranila by střechu úplně a nahradila by ji jediným velikým střešním oknem.

Tahle knížka je taky o babičce, ale jenom trošku. Babičku mají Sára s Bárou už jenom jednu, takže si jí — jak říká maminka — musí sakramentsky vážit. Babička je tatínkova maminka. V létě bydlí na chatě u Berounky, kde pořád griluje maso od pana řezníka Šimka. Každé září se ale stěhuje zpátky do Prahy, protože v září začínají hrát všechna divadla, hlavně to, ve kterém hraje tatínek, a protože chatu nejde vytopit. Babička má Sáru i Báru velmi ráda, jenže je už malinko zapomnětlivá a občas Sáru zapomene vyzvednout ze školky, takže ji pak mamince musí přivést paní učitelka. Paní učitelka je maminčina kamarádka a maminka jí shání léky, takže se nikdy nezlobí. Maminka jí vždycky nalije víno, které se jmenuje Pálava.

Druhá babička a dědeček Emil zahynuli při autonehodě. Mamince bylo v té době necelých dvacet let a skoro pořád tenkrát brečela. Tatínkův tatínek, dědeček Petr, zemřel loni, protože měl v břiše nádor jako ten tygr v pražské ZOO, o kterém četla Sáře maminka. Tatínek taky brečel, ale maminka Sáře vysvětlila, že i chlapi můžou brečet, když mají někoho hodně rádi, a že to není žádná ostuda. O druhé babičce a obou dědečcích ale tahle knížka nebude, aby nebyla smutná, protože smutných knížek je už beztak dost.

Jak se maminka a tatínek seznámili

Maminka s tatínkem se poznali před sedmi lety, a to takhle:

Maminku pozvala její nejlepší kamarádka do divadla na představení, ve kterém hrál tatínek rytíře, co se jmenuje mušketýr. Na hlavě měl veliký klobouk a taky měl takový zvláštní meč a bílou košili s utrženými knoflíky, takže nešla zapnout, a to se právě maminčině kamarádce líbilo. Řekla mamince, že tatínek je sladkej, čímž myslela, že je hezkej a roztomilej. Maminčině nejlepší kamarádce se taky líbilo, jak tatínek rychle běhá, jak šermuje, jak se mračí a jak se usmívá. Mamince se ale tatínek nejdřív moc nelíbil, a dokonce své nejlepší kamarádce řekla, že jí připadá slizkej, čímž myslela, že je sice hezkej, ale taky protivnej.

Když divadelní představení skončilo, většina diváků odešla domů, ale maminčina nejlepší kamarádka a maminka zůstaly ještě sedět v divadelní kavárně, protože maminčina nejlepší kamarádka dostala hroznou žízeň a potřebovala se napít vody a vína. Za chvíli šel kolem tatínek, který už byl převlečený do obyčejných šatů, a maminčina nejlepší kamarádka se na něho usmála a zeptala se, jestli po tom šermování a běhání nemá náhodou žízeň. Tatínek se taky usmál a řekl, že náhodou žízeň má, a to přímo strašnou. Přisedl si proto k mamince a její nejlepší kamarádce, vypil naráz celý džbánek vína a hned objednal další.

Tatínkovi se maminka líbila hned od začátku. Líbily se mu její oči, její vlasy, její smích a vůbec všechno. Povídal si s ní o různých věcech, třeba o filmech a o knížkách a o psech a o prášcích na bolení hlavy, protože od maminky už věděl, že je lékárnice. Taky jí vyprávěl, že si koupil kouzelný froté ručník: vždycky, když se s ním po sprchování utře, zůstane ten ručník úplně suchý a on, tatínek, úplně mokrý. Maminka se smála a už si nemyslela, že je tatínek slizkej, ale naopak si uvědomila, že je vlastně docela sladkej — ale když to řekla své nejlepší kamarádce, tak se naštvala, protože ona tatínka viděla první.

Potom šla maminka do divadla ještě jednou, ale už bez své nejlepší kamarádky, protože představení bylo prý úplně vyprodané a tatínkovi se nepodařilo sehnat druhý lístek. Maminka seděla v první řadě a tatínek se na ni během představení často díval, a jednou na ni dokonce mrkl a maminka zčervenala, ale to naštěstí nebylo vidět, protože v hledišti byla skoro úplná tma. Po představení si maminka s tatínkem zase dlouho povídali v kavárně a potom šel tatínek maminku vyprovodit na noční tramvaj, a když tramvaj přijela, tatínek řekl mamince, že se do ní zamiloval. Chtěl jí dát pusu, ale maminka ucukla, protože zrovna v tomhle divadelním představení se tatínek několikrát objímal s jednou herečkou. Maminka sice věděla, že to bylo jenom jako, ale stejně jí to trochu vadilo a taky to tatínkovi řekla. Tatínek byl smutný, že ho maminka nechce políbit, a druhý den za ní přišel do lékárny s opravdickým receptem na prášky, který mu napsal jeden známý doktor (Mgr. Doušová per orálně 3x denně. Indikace: srdeční slabost), a maminka zčervenala a smála se, ale pusu mu stejně nedala, protože byla v práci.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Krátké pohádky pro unavené rodiče.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.