© Jindřich Bělehrádek

KDYŽ VEPŘI ZPÍVAJ TÁHLÝM PLÁČEM

Trefený po hlavě košem

Honem smolím další verše

Protože myslím si

Že porážka vepře

Pro pozvané záminka pouhá

Nemůže být pro toho vepře

Tak bezstarostně hloupá.

© Jindřich Bělehrádek

KDYŽ VEPŘI ZPÍVAJ TÁHLÝM PLÁČEM

work in progress 2014

S Jindřichem jsem se poprvé potkal těsně po revoluci v klubu Blaženka a Julek na Staromáku. Rádi jsme spolu hovořili, kouřili dýmky, pili a diskutovali o tom, jak hrát na baskytaru. Celá ta léta mi posílal, stejně jako několika svým přátelům, své texty psány na stroji na různých firemních hlavičkových papírech, pohledech a pivních táccích.
Tak tady jsou...

Jarda Kestřa Kestřánek

© Autor: Jindřich Bělehrádek

© Obraz na obálce: Jindřich Bělehrádek

© Design: work in progress

ISBN 978-80-87961-03-2

MOST ROZPUTILÝCH SOCH

Na jednom z pražských mostů, na tom nejhezčím

Bydlí na tři desítky bytostí

Záhadnějších než yetti

Jsou stvořeny z kamene

A bůh ví, nesou stopy času

Ve dne pózují lačným objektivům

I navyklým pocitům přítomnosti
starousedlíků

Ale večer, když se slunce přikryje Petřínem

Seskočí jeden z těch tvorů na dlažbu

A to je znamení i pro ostatní

Tisknou si ruce, hlasitě se zdraví

A neukázněně jako študáci

Hrnou se na Kampu do hospody

Místo sebe nechávají na podstavcích

Jen své temné stíny

Já to viděl, stál jsme mezi nimi

A na tu Kampu jsme šel taky.

SNACK BAR

Slečno, smím vás pozvat na skleničku?

Vylezte si na stoličku

Jste tady ze všech nejhezčí

A já vás vidím ve verších

Kdepak jste přišla

K té hezké tvářičce?

Takovou by neuměl ani

Sám Modigliani

A můžu ještě něco dodat?

- Chtěl bych se s vámi

Pomilovat.

MODERNÍ LÁSKA

Tlačítko: Katapultáž

Tisknu na doraz

Peřiny ze vzteku

Trhám na suché pleny

Bez své milované ženy

Padám v podřepu

Písničku na funus

Taktujem dechovce

Padák jsme zapomněli

Asi v tvé garzónce.

HLOUPÁ

Trefený po hlavě košem

Honem smolím další verše

Protože myslím si

Že porážka vepře

Pro pozvané záminka pouhá

Nemůže být pro toho vepře

Tak bezstarostně hloupá.

SURREALISMUS

Na dveře škrábe tvůj dlouhonohý portrét

Pyžamo v okně nechce schnout

To noční motýl ukazuje dásně

Telefón šňůrou zacukal

Krajíc chleba pohnul se a koketuje s máslem

Vodovod se takhle vysmrkal

Ze spaní píšu dlouhé básně

Žirafí sochy v křížovkách

Tisíc let se točí páté kolo od trakaře a tak

Hlavně, že nám slouží zdraví.

VÝLET VZHŮRU PO TVÝCH LÝTKÁCH

Nevěřím, že necháš znít

Píseň těsných doteků

Jen proto, aby naše děti mohly

O prázdninách dýchat čistý vzduch

Vidím, jak funkcionář
šplhá po tvých lýtkách

Co kdyby jsme šli všichni pěšky

A spolu až na vrchol Sněžky?

DUHA U KARLOVA MOSTU

Den voní po pastelkách

Do savého papíru vsákl se déšť

A přes Vltavu kdosi postavil nový most

Po němž by chtěly

Přeručkovat všechny děti na druhý břeh.

KAŠEL

Jak rád bych dobře dýchal

Abych se nedusil

Stále bych tě jen líbal

Kašel by mne opustil

Včera jsem byl s přítelem na manekýnkách

Já se dusil a můj přítel stále kýchal

Dvě z těch manekýnek potkali jsme pak v autobusu

Přítel se chtěl milovat a já chtěl jenom pusu

No nic, po chvíli šly přeci jen s námi

Do postýlek s poviány

A já blbeček

Notně jsme se vším tím zadýchal

A můj přítel zas jen stále kýchal

„Potřebovali byste lékárníka!“

Tohle nám potom ty dvě holky říkaly

Vyhodili jsme je, byly moc vychytralý

Jak rád bych dobře dýchal

Abych se nedusil

Stále bych tě jen líbal

Kašel by mne opustil

Často s mým přítelem koukáme do vitrín

Když já se rozkašlu do skla, on už si dávno kých

Očima kloužeme po těch ramenech

Figurínek ve výkladních sklech

No nic, po chvíli šly přeci jen s námi

Do postýlek s poviány

A já blbeček

Se hrozně zadýchám

Přítel kýchá

A já ho klidně nechám, ať si kýchá

A tak jsme stále stejní, my oba

Trochu si vzdycháme, já kašlu a on si kýchá

Jak rád bych dobře dýchal

Abych se nedusil

Stále bych tě jen líbal

Kašel by mne opustil

Přihlásili jsme se taky do tanečních

Kašlu při prvním valčíku,
přítel při polce kých

A večer čekáme na autobus

Dusím se pod přívalem těch vypěných pus

No nic, po chvíli jdem přeci jen sami

Do chladných měkkých postýlek s poviány

A já blbeček

Se hrozně zadýchám

Hned se mne zmocní panika

Kašel mi oprátku

Na hrdlo obratně navlíká

A zachrání tak mou nastydlou morálku

Jak rád bych dobře dýchal

Abych se nedusil

Stále bych tě jen líbal

Kašel by mne opustil.

REPUTACE

Říkají, že mám divnou pověst

To jako já

Který si na vážnosti

Tolik, ach, tolik zakládám

Ale

Nikomu do toho nic není

Přesto zlou reputaci mám

Říkají, že mám divný sklony

To zase já

Když se kvůli tomu zlobím

A dál s tím nic nedělám

Ale

Nikomu do toho nic není

Přesto zlou reputaci mám

A kdybych se nakrásně dočista rozkrájel

Přesto zlou reputaci mám

Přesto zlou reputaci mám

Přesto zlou reputaci mám

A kdybych se nakrásně
dočista rozkrájel

Přesto zlou reputaci mám

Říkají, že mám divnou pověst

To jako já

Který si na vážnosti

Tolik, ach, tolik zakládám

Ale

Nikomu do toho nic není

Přesto zlou reputaci mám

A kdybych se nakrásně dočista rozkrájel

Přesto zlou reputaci mám

Přesto zlou reputaci mám

Přesto zlou reputaci mám

Přesto zlou reputaci mám...

TRPKÝ ČAS ODEJÍT

Kolébka se klíží, to je tím

Že už cítím v kříži svůj čas odejít

svůj čas odejít

svůj čas odejít

trpký čas odejít

trpký čas odejít

čas odejít

ach ten trpký čas odejít

Oheň zvolna slábne, usíná

A než popel zchladne, já musím dál

já musím dál

já musím jít dál

já musím jít dál

musím dál

ach, já už vážně musím dál

Loučím se a neskrývám dojetí

Ví Bůh, že už zítra někam pryč odletím

někam pryč odletím

zítra pryč odletím

zítra pryč odletím

pryč odletím

ach, vážně už někam

pryč odletím...

TLACHY HNED PO RÁNU

Tvé tlachy hned po ránu

Hlavu mi tisknou na polštář, na polštář

Tlacháš ještě dřív, než se probereš ze spánku

V duchu si říkám Otčenáš, Otčenáš

Zdálo se ti o labutích

Které hnízdí poblíž Versailles

A ty tam chceš být pohřbená, pohřbená

A ty chceš být

A ty tam chceš být

A ty tam chceš být pohřbená, pohřbená

U snídaně máš řeči

Že samotné ti nechutná, nechutná

A topinky polykáš jak Herodes děti

Dnes rozhodla ses být smutná

Prý utopíš se pod lekníny

Ale ještě před tím se vdáš

A na to musíš být hezká (zrcadlo ti tleská), být hezká

A na to musíš být

A na to musíš být

A na to musíš být hezká, být hezká

Až budeš chtít být

Až budeš chtít být

Až budeš chtít být pohřbená, pohřbená, pohřbená, pohřbená...

ESMERALDA SPÍ (A TY TO VÍŠ)

Esmeralda spí (A ty to víš) - dej pozor

Sundej boty, ať ji nevzbudíš - tou botou

Cukroví se třpytí zlatem ve větvích

Pod ně dáme balík největší

Dej znamení, až začnou zpívat andělé - na střeše

Svíčku zapálím a jde se!

Až se Esmeralda probudí - po ránu

Nejdříve zpustoší cukroví - po právu

Rozhlídne se po pokoji a zmerčí

Pod větvemi balík největší

Ale to už budeme na úniku

A Esmeralda probudí maminku

Ááááá - větve se začnou třást

Spadané jehličí píchá

Barevné koule se houpou

A drobné sklo z nich stříká

Mamince chce se spát

Ježíšek na saních kýchá

Princezna se probudila

A v prsou jí vzteky píská

Balík ten největší

Je rozdupán a rozmetán!

MATKY V NEBEZPEČÍ

Postřelená svině barví

Ale svoje děti vhání do křoví

Schová je do ostružin

Myslivcům to nikdy nepojí

Každá matka - žije dvakrát

Nebo tolikrát

Kolik potomků - holomků

Do  světa přivedla

Ne jenom František Zappa

Trápí s chutí matky invencí

Však jistě by nepřipustil

Zavírat své matky do klecí

Kdo ho zná - ty, možná

Jistě ví a odpoví

Že svou vlastní mámu

Franta zlobil kdysi mnohem víc

Matky nejsou na vyhynutí

Přestože jsou dost v nebezpečí

A na tom je nejhorší to

Co jim hrozí od vlastních dětí

Je to fakt - je to tak

Vedle velryb a koaly

Naše matky - vaše matky

Žijou i dnes v nebezpečí.

KLEOPATŘIN ZMAR

Šťavnaté ovoce ze zlatých mís

V chládku spí válečný stan

A tak se do vína přimíchá stín našich vin

Nahořklou příchuť má zmar

Otrokyně vonnou mast do slabin vtírá

A pod černou kůží strach má

Muž, co drží slunečník do stran a s ním kývá

Svět plný hran, všechno je zmar

Lásku a bohatství na ňadrech hýčkáš

Vojáky posíláš snad do všech stran

Cítíš se svobodná jak po měsíčkách

Ale do kadeří sedá ti zmar

Otrokyně vonnou mast do slabin vtírá

A pod černou kůží strach má

Muž, co drží slunečník do stran a s ním kývá

Svět plný hran, všechno je zmar

Láska a bohatství, co si tak střádáš

Nad světem moc je tak svůdná

Všechno se soustředí do zubů malého hádka

S láskou tě uštkne a to je tvůj zmar.

SHÁNÍM

Já jdu a sbírám, sbírám

A věci sháním

A věci sháním

A věci sháním, abych je měl

Kdybych je chtěl

Proto je sháním

Proto je sháním

A je to fuška věř mi

Tak sháním

Takovou věc, co jsem chtěl

Takovou makovou

No, jak se jí říká?

Teď jsem to zapomněl

Co jsme to chtěl?

A kdybys viděl

Co věcí už mám

Co jsme už sehnal

A domů si dal

A co jich seženu

Všechno si přinesu

Na stůl to položím

Schovám a založím

Teď jsem to zapomněl

Kam jsme to dal?

A znovu sháním

A znovu sháním

Bez toho nemůžu být

A tak to sháním

Abych mohl žít

Tyhlety věci

No, jak se jim říká

Teď jsem to zapomněl

Co jsem to chtěl?

Proto ti říkám, děj se co děj

Kdybys někde něco uviděl

Pamatuj, že bych to chtěl

A tak mi vědět dej

Protože sháním, jsme tím známý

Když někdo přijde a něco mi dá

Promiňte, musím jít

Něco sháním

Uf, já něco sháním

Ano, já sháním

Slyšíš mě? Já sháním

Takovou věc

Kdybys ji někde viděl

Teď jsem to zapomněl

Co jsem to chtěl?

Tohle jsem chtěl

Řekni, kdes to viděl

Teď jsem to zapomněl

Co jsem to chtěl?

Já sháním...

DE DOMOV MŮJ

Vrťačím nástrojem řežáky

Dotvrdá drášá

Doktore, doktore, buďte má spása

Štařičkým orlojem

Začloumá špása

Nadějnou žpomínkou perutě andělů žvolna še nešou

Po první švětové jak voněly třešně

Do hlíny protéžou hloubil jsem ďůlky

A slečinkám pod šukní

Počítat daly se půlky

To bylo ještě

Světu hezče

Nešmělý petrklíč čekával žrána

Až rozšafný žahradník dopije meltu

A voněl tu

František v dobách adventu

Za rodnou chalupou hnůj

Žaťukej, chlapče, do piána

De domov můj?

TÍM NEKONČÍM

V prsou mi cosi zapíská

Prozaicky si odkašlám

Kouřem z cigaret

Kouřem z cigaret

Za psacím stolem, kde mám svět

Srovnaný hezky na dohled

V malých záhonech

V malých záhonech

Na čáru místo pravítka

Vezmu si půlku ramínka

Na své košile

Na své košile

Těžce spadnou na koberec

Jak v bílém rouchu umělec

Ty mé košile

Ty mé košile

A pustím k sobě chladný vítr z týla hory Říp

Že bych se jako Fénix vzhůru vznesl, tomu nevěřím

Nakonec řeknou, že jen stůňu

A že měl bych jít už spát

Mně slunce v rukou hořkne

Když pod peřinou po tmě

Se mne nečekaně dotkne

Hlas pavoučí

Tím nekončím…

Tím nekončím…

A když tak večer počítám

Kolik nás na cestu do Nikam

A kolik do Někam

A kolik do Někam

Najdu manko ještě z mládí

O tom se těžko vypráví

Cestu do Nikam

Cestu do Nikam

A pustím k sobě chladný vítr z týla hory Říp

Já neměl tolik váhat, čekat až oheň dohoří

Nakonec řeknou: „Dědek stůně

A měl by jít už spát“ (Měl bys jít spát)

Když slunce v rukou hořkne (Měl bys jít spát)

Když pod peřinou po tmě (Měl bys jít spát)

Se mne nečekaně dotkne (Měl bys jít spát)

Tak lehce se mne dotkne

Hlas pavoučí

Tím nekončím...

Tím nekončím...

(Hlas pavoučí?)

(Hlas pavoučí?)

Ten hlas, ten hlas, ten hlas

Říká, že je ráno

Ano, říká, že je ráno

Konečně, říká, že je ráno

A že jsme přežil noc

Nevolal o pomoc

Ten hlas říká, že už svítá

Ten hlas říká, že už svítá

Říká, že už zase svítá

A je čas jít

Po té cestě do Někam

Ať se mne dotýká

Hlas pavoučí

Tím nekončím, tím nekončím

Tím nekončím...

SCHŮZKA V AKVÁRIU

Bílým rybkám raději nic neříkej

To by bylo pryč naše tajemství

Ale hlavně tich před Kristýnou

A pozor na ten kapesník

Moje milá

Ty víš, že tě miluju

Snad se nám vydaří schůzka v akváriu

Tajně jako zloděj pod leknínem

Místo masky bílý kapesník

Stop! Hans up! Říká mladík s knírem

Ale já ho obelstím

Jsem náměsíčný

Odchází a ty jseš v bílém

Ovzduší jak v prvních tanečních

Teď já jsem mladík s knírem

A v dobré pohodě nám ubíhá něžný valčík

Ve skutečnosti jsme oba v akváriu a já tě vůbec nemiluju.

OHNĚ V BŘEZNU

Zní kyvadlo času, vítr chtěl ho v pase nést

A nes ho světem, křížem krážem

Pár blouznivých starců zaslechlo k ránu déšť

Tam někde venku, tam někde venku

Já to cítím taky, když večer mraky jdou

A něco v prsou zastudí rosou

Dým na pažích rána projíždí oblohou

A starci k ránu pálí trávu

Tak náhle vzplály ohně v březnu na loukách

Že člověk nemá sílu hasit jejich žár

Stačí jen kouknout z okna a poznat něčí tvář

V březnových ohních zmizí celý kalendář

Až starci vztáhnou ruce ke svým zápalkám

Nechte je pálit trávu zbylou z loňských dní

Ta suchá stébla musí totiž v březnu vzplát

Je nový vítr, je i tráva poslední

Tak náhle vstoupil březen k ránu přes můj práh

Tak tiše vzplály ohně ve všech zahradách

Cítím dým, válí se tu někde ve dveřích

To ohně v březnu zahánějí sníh.

ÚNAVA A PIVO, DOBA A RECESE

Jedeme dál - kolečko za kolečkem mizí v úžlabině

Kopí se ohýbá v čistírně zbraní

Budoucnost mokvá už, myslíme na ni

A lkají i housličky zakryté pěnou

Spát se svou ženou chtěl bych snad, bratři...

Vousatý zmrzlinář dýmku si čistí

Jakou to řečí k nám promlouvá spatra?

Ještě, že polívku Marie vaří

Z černého havrana, ta moje Harpyje...

ANTICKÁ POLKA

Když otevře oči, vidí žlutý pampelišky

Bosýma nohama se proběhne po ranní louce

Tajně ji sleduju zpod malý břízky

Když navléká kravám cinkavé zvonce

Poledne překročí s píšťalkou v ústech

Oběd jí ohřívá sluneční svit

Večer se oblékne - i když nuzně

Korálky z perel, ty nemusí mít

Oči jí v měsíci jak stříbro září

Vepřovou pečení ozlatí stůl

Když ji pak nacházím v kalendáři

Zjišťuju, že nelze být úplně tvůj...

RYTMUS JARA

Ze staré vlhké budovy

Střední ekonomické

Vyhrnulo se klubko dívek

Připraveno si bránit

Tak krásné odpoledne

Zrzavé slunce

A první minisukně

Dívky  ochotné k absenci

Na večerním těsnopisu

Pohazují kabelkami

A volají:

„Večer na Valdeku?“

A opodál v parku na lavičce

Starý zneuznaný básník

Vyťukává ten dubnový rytmus

Na písku svou holí

A marně hledá slova

Jako ostatně celý svůj život...

NOČNÍ

Překrásná noční květina

Když květ svůj večer otvírá

A bolí mužem dechem ztajeného

Pod listem pálí elektrickou něhu

Otevře květ svůj, ten hrobeček ptáků

Nechoďte v létě noční loukou bosí

Nechoďte, nechoďte, zvlášť po půlnoci

Půlnoční kvíteček se v dotčeném

Zápalu vzbudí, sám se rozevře

A vám na patách zůstane znamení smůly

Květiny tak v noci člověka zahubují...

TICHO/VELIKÁ PŘE UTICHLA HROU NOCI

Veliká pře utichla hrou noci

Jako už tolikrát

Špinavé nádobí zůstalo neumyto

A zvolna zasychalo

V rezavém dřezu

Na stole víno, popel a oharky

Nervózně nedokouřených cigaret

Spolu s notýskem

Plným telefonních čísel

Tvořily celek

Se smyslem pro kompozici

Bílý měsíc

Matně ozářil bílou tvář

Dívky s flétnou

Jen tak bez rámu visící

Na holé zdi

A nedaleko odtud

Zadrnčela lednice

S poloprázdným břichem

Vajec a polotovarů

Veliká pře utichla hrou noci

A zachytila se špendlíčky slov

Nehybných záclon

Jež dávaly tušit

Kypré tvary světa venku

Veliká pře utichla hrou noci

A na bílém polštáři

Jak rybka nad hladinou

Mihlo se ženské ňadro...

DOKONČENÁ/ETUDA PIVNÍ

Popraskanými prsty po podprsence pospíchám pomalu

Plastická patentka překvapivě pevnost pevní - prásk!

První prst paleček poskakuje potrefený

Poslední pěšák padl a plazí se pod postelí

Pěstičkou přicházím na pomoc
příteli pokrevnímu

Půvabný popěvek po pyskách pochoduje:

Poslyš, proč panděru pivem nepřipiješ?

Protože v parku pupence s prominutím pučí

A v průchodech se po pětce prodává poezie

Pitomče

Poslouchej

Pivo

Píská

Psst...

CO OBĚDVAT/BYL TO DOBRÝ OBĚD

Polykám hroznýše, lanýže, křížaly

Polykám hroznýše, lanýže, křížaly

Polykám hřebíky, polykám broky

Krvavé bifteky z umělé hmoty boty

Pak ještě vysmejčím střídou

Tabuli popsanou křídou

Kdo chce s pány bývat

Musí s nimi jídat

I kdyby na chleba nebylo

Zákusek ke kávě?

Zajíce v rukávě

Děkuji, to byl ale dobrý oběd

Teď bych si však na moment odběh...

POHLED SHŮRY

Jestli vám to nevadí

Zůstanu tady do svítání

Nechci být vůbec dotěrný

Ani vám neublížím

Chápu vaše soukromí

A chci je respektovat

Jen Prahu z věže

Klementina

hodlám po ránu

fotografovat

Holoubci moji špinaví

Zůstanu tady do svítání

Jestli vám to nevadí...

TELEGRAM PRO TVŮJ STÍN

Píšu telegram pro tvůj stín

svým dětským rukopisem

Píšu telegram pro tvůj stín

Příliš slov nehodí se

Slečna na poště zazívá

Služba je nudná plíživá

Co je jí do slov, do lidí

Moje hořké písmo ani nevidí

Snad spí

Poslouchej, stop, musím ti říct

Že svítíš jak slunečnice

Nevidím pro tvůj slunečník

Co svírá tvá služebnice

Zlatý déšť se vypršel

Já dobré slovo neslyšel

Jsi vězněm v mé paměti

S korzetem a havětí

Píšu telegram pro tvůj stín

Svým dětským rukopisem...

TLAČ MNE

Honem, honem, honem, honem

Tak tlač mne, lásko

Máš snad strach

Že se ti vyklopím

Když za obzorem svítá

Pod koly písek skřípá

To nový den nás vítá

Tam výš, až nahoře

Nechám vozík stát

Výš, až nahoře

Necháme ten můj vozík stát

Budem jen dva

Honem, honem, honem, honem

Tak tlač mne, lásko

Nemyslíš

Že je nejvyšší čas?

Když za obzorem svítá

Pod koly písek skřípá

A nový den nás vítá

Tam výš, až nahoře

Nechám vozík stát

Výš, až nahoře

Necháme ten můj vozík stát

Budem jen dva...

SHOWMAN JÍ

Koukněte se, lidi, je to on a jí

Zcela bezpochyby je to on

Teď tu sedí u talíře a

To na vidličce - to je křen

Výraz jak zvíře má

Teď fouká brambor

A rdí se hanbou

Polyká

A lže

Krmí se jak v kleci zvíře

Hoď mu tam rohlík

Nemlaská, protože ví, že

Svět mu závidí

Má chuť

Na půst

Přesto jí

Udělá se stehnem žáby

Scénku obscénní

Jak hladovkou přimět vlády

K míru na celé Zemi

S gustem

Polyká

A lže

(Zatleskáme...)

Snad zmírá hlady

A proto, proto, proto

Polyká

A rdí se hanbou

Nemá dost

Chce víc

(Zatleskáme, přátelé...

Showman už dojídá...

Polyká poslední brambor...

Showman je sytý...

A představení končí...)

DO ZDI

Zazdíváš

Lžící mou

Lásku svou

Hříchy jeptišek a mládí

Ty hříchy jeptišek a mládí

A zlostný taxikář nechce tě svézt

Ještěrky a stáří

Ještěrky a stáří

Hříchy jeptišek a stáří

Hříchy jeptišek a stáří

A zlostný taxikář nechce tě svézt

Zazdíváš lžící

Lžící mou

Hříchy jeptišek a mládí

Ty hříchy jeptišek a mládí

Svůj hřích

Hříchy jeptišek a mládí

Hříchy jeptišek a stáří

Svůj hřích a mládí...

Svůj hřích a stáří...

EMIL DŘE

Najednou

Už to vím

Že Emil dře

Že dře

Najednou

Už to vím

Že Emil dře

Že dře

Kůži má jak šmirgl

A funí jako hroch

S jeho žílama pingl

Myslel by na důchod

Najednou

Už to vím

Že Emil dře

Že dře

Dře

A pálí

Vyčerpán

Vyčerpáním

Náš Emil dře

Náš Emil dře

Snad od ženy

Je zraněný

Je zraněný

Dře čím dál víc

Já to cítím

Kůži má jak šmirgl

A funí jako hroch

S jeho žílama pingl

Myslel by na důchod

Emil dře...

VÁŠ ČAJ

Váš čaj vychládá

Záříte jak za mlada

Vnadama

Mícháte čaj, vychladlý čaj

A za špagátek taháte sáček

Máte za ušima, zdá se

(Opodál stojí vrchní ztopořen jak Žižkovská věž)

A pod stolem mne tvá

Noha nabádá

Abych si sednul blíž

A použil klíč

Kde žena začíná

A končí

Všechno

Kde řeč je zbytečná

Váš čaj vychládá

Záříte jak za mlada

Vnadama

Vnadama

Vnadama

(Kolik mi za to dáte paní?)

RYCHLE PRYČ

Jedna, dvě a tři a dup!

Kde na dlani vezmu chlup?

Zarazím do vody tyč

Je na čase být rychle pryč!

A tak nechám za sebou jen koňskej trus

Pořádnej kus

A možná ještě někde dětí pár

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Když vepři zpívaj táhlým pláčem.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.