Vzor citace: Liška, P., Elek, Š., Marek, K. Bankovní obchody. Praha: Wolters Kluwer, a. s., 2014, 216 s.

Jednotlivé části zpracovali:

doc. JUDr. Petr Liška, Ph.D., LL.M., Právnická fakulta Univerzity Karlovy v Praze: kapitola I; kapitola II § 1 až 3; kapitola II § 4 spolu s JUDr. Štefanekm Elekem, Ph.D., LL.M.; kapitola III § 1 až 4

JUDr. Štefan Elek, Ph.D., LL.M., Právnická fakulta Univerzity Karlovy v Praze: kapitola II § 4 spolu s doc. JUDr. Petrem Liškou, Ph.D., LL.M.; kapitola III § 8 a 9; kapitola IV; kapitola V

prof. JUDr. Karel Marek, CSc., Akademie Sting Brno-Jundrov, v rámci interního projektu IGA_AS_03: kapitola III § 5 až 7

Právní stav publikace je k 1. 5. 2014

© doc. JUDr. Petr Liška, Ph.D., LL.M., JUDr. Štefan Elek, Ph.D., LL.M., prof. JUDr. Karel Marek, CSc., 2014

ISBN 978-80-7478-510-8 (brož.)

ISBN 978-80-7478-511-5 (e-pub)

Seznam použitých zkratek

obč. zák.

zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

obč. zák. č. 40/1964 Sb.

zákon č. 40/1964 Sb., občanský zákoník (platný do 31. 12. 2013)

obch. zák.

zákon č. 513/1992 Sb., obchodní zákoník (platný do 31. 12. 2013)

směrnice MiFID

směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS

vyhláška ČNB č. 23/2014 Sb.

vyhláška č. 23/2014 Sb., o výkonu činnosti bank, spořitelních a úvěrních družstev a obchodníků s cennými papíry

zák. o bankách

zákon č. 21/1992 Sb., o bankách, ve znění pozdějších předpisů

zák. o cenných papírech

zákon č. 591/1992 Sb., o cenných papírech (platný do 31. 12. 2013)

zák. o platebním styku

zákon č. 284/2009 Sb., o platebním styku, ve znění pozdějších předpisů

zák. o podnikání na kapitálovém trhu

zákon č. 256/2004 Sb., o podnikání na kapitálovém trhu, ve znění pozdějších předpisů

zák. o spotřebitelském úvěru

zákon č. 145/2010 Sb., o spotřebitelském úvěru a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů

z. o. k.

zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích)

Předmluva

Banka je podnikatel, který poskytuje finanční služby. Základními činnostmi banky je přijímání vkladů od veřejnosti a poskytování úvěrů. Banky však uskutečňují i jiné obchody. Účelem této publikace je poskytnout podrobnější poznání právní úpravy banky a jí uskutečňovaných obchodů. Kniha sleduje právní úpravu zejména z hlediska práva soukromého.

Před účinností zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, byla úprava většiny bankovních obchodů obsažena v zákoně č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, ve znění pozdějších předpisů. Pouze část bankovních obchodů byla předmětem zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů a popřípadě i dalších zákonů. Od 1. 1. 2014 vstoupil v účinnost nový občanský zákoník (č. 89/2012 Sb.), který sjednotil regulaci většiny soukromoprávních závazků. Nová právní úprava zdůrazňuje zásadu, že uplatňování soukromého práva je na uplatňování veřejného práva nezávislé. V duchu této zásady občanský zákoník neakcentuje postavení banky jako obligatorní smluvní strany příslušných obligací. Uvedená skutečnost však nic nemění na tom, že sjednávání určitých smluvních typů bude převážně předmětem podnikání bank. Banka jako podnikatel sui generis bude při sjednávání závazků respektovat regulaci vyjadřující zvláštní postavení podnikatele a zahrnující zvláštní pravidla pro sjednávání závazků podnikatelem. Půjde zejména o ochranu slabší smluvní strany, ochranu spotřebitele a úpravu adhezních smluv. V rámci úpravy obsažené v občanském zákoníku se vytváří relativně ucelená úprava sjednávání vymezené skupiny závazků – bankovních obchodů.

Publikace je koncipována v první řadě jako učební pomůcka pro studenty Právnické fakulty Univerzity Karlovy. Již několik let připravuje katedra obchodního práva Právnické fakulty Univerzity Karlovy pro studenty učební předmět „Bankovní obchody“. Účelem tohoto předmětu je seznámit studenty s právní regulací činnosti bank a bankovních obchodů v české i zahraniční právní úpravě včetně práva Evropské unie. Rozsah výuky práva obchodního a občanského v základním magisterském studiu dovoluje poskytnout jen obecnější a méně utříděný základ pro studium předmětných otázek. Obecné základy položené výukou občanského a obchodního práva v oboru bankovních obchodů rozvíjí uvedený učební předmět.

S ohledem na přiměřenost rozsahu ani výklad pojatý do zpracované publikace nemůže být podán zcela vyčerpávajícím způsobem. Publikace rozšiřuje poznání získané studiem obecných otázek a doplňuje je o další podrobnosti a nové poznatky teoretické i praktické. Kniha je využitelná nejen pro studenty, ale i pro právníky a další osoby, jež se zabývají problematikou bankovních obchodů. V rámci studia učebního předmětu však publikace nemůže zcela nahradit výuku formou přednášek a studium příslušných právních předpisů.

Autoři považují zpracovanou publikaci za otevřený text, který může být a bude v budoucnosti doplňován a rozšiřován o další poznatky a zjištění. Z tohoto důvodu uvítají připomínky a náměty od čtenářské veřejnosti.

Při této příležitosti autoři považují za potřebné připomenout doc. JUDr. Sta-nislava Plívu, CSc., dlouholetého učitele Právnické fakulty Univerzity Karlovy, který se významně zasloužil o zrod a rozšíření učebního předmětu „Bankovní obchody“.

V Praze dne 15. dubna 2014

Za kolektiv autorů

Petr Liška

KAPITOLA I

Banka jako podnikatel

§ 1 Pojem a prameny práva

Banka má podobný základ slova jako bankrot (úpadek). Základem je italské slovo „il banco“, tj. česky lavice. Na těchto lavicích měli středověcí italští bankéři vyloženy peníze a prováděli obchody. Pokud nebyli bankéři schopni dostát svým závazkům, byla jim lavice kupci rozlámána („banco-rollo“ – zlámaná lavice).

Banka je finanční instituce, jejímž účelem je provádět různé druhy bankovních obchodů, tj. přijímat vklady, poskytovat úvěry a zajišťovat platební styk. Cedulové banky jsou ústřední banky oprávněné emitovat peníze.

Banky se v rámci své činnosti zabývaly všemi druhy bankovních obchodů, prováděly obchody pasivní, aktivní a oboustranné. Spořitelny se zaměřovaly na rozvoj spořivosti obyvatelstva, shromáždění drobných vkladů a jejich zúročení a zajištění platebního styku. Spořitelny byly vnímány jako bezpečné peněžní ústavy pro lidi, nikoli pro právnické osoby. Moderní právní úprava mezi bankami a spořitelnami nečiní rozdíl a obě korporace považuje za banky.

Základním pramenem práva pro úpravu postavení bank a spořitelen je zákon č. 21/1992 Sb., o bankách, ve znění pozdějších předpisů. Podle § 1 odst. 1 zák. o bankách se bankami rozumějí akciové společnosti se sídlem v České republice, které:

a) přijímají vklady od veřejnosti a

b) poskytují úvěry

a které k výkonu činnosti podle písmen a) a b) mají bankovní licenci.

Pro účely zákona o bankách se rozumí:

a) vkladem svěřené peněžní prostředky, které představují závazek vůči vkladateli na jejich výplatu;

b) úvěrem v jakékoliv formě dočasně poskytnuté peněžní prostředky.

Banka může mít vedle formy akciové společnosti též formu evropské společnosti (Societas Europaea), a to podle čl. 10 nařízení Evropské komise č. 2157/2001, o statutu evropské společnosti, podle něhož se k evropské společnosti v každém členském státě přistupuje tak, jako kdyby se jednalo o akciovou společnost založenou podle práva členského státu, ve kterém má sídlo.

Zahraniční bankou je banka se sídlem mimo území České republiky. Pokud se zahraniční banka rozhodne poskytovat bankovní služby na území České republiky, musí splnit podmínky stanovené českými právními předpisy. Pokud se banka se sídlem v České republice rozhodne poskytovat bankovní služby v zahraničí, musí dodržet právní předpisy státu, ve kterém bude služby poskytovat.

Výjimku představuje tzv. jednotná bankovní licence podle evropského práva, která se vztahuje na poskytování bankovních služeb bankou se sídlem v jiném členském státě Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru na území jiného členského státu. V režimu jednotné bankovní licence se neumožňuje hostitelskému státu, na jehož území poskytuje služby banka s jednotnou bankovní licencí, aby požadoval pro poskytování bankovních služeb splnění ještě dalších podmínek, a zásadně se omezuje možnost regulace poskytování bankovních služeb touto bankou.

Banka může kromě činností uvedených v § 1 odst. 1 písm. a) a b) zák. o bankách vykonávat další činnosti uvedené v § 1 odst. 3 zák. o bankách, pokud je má povoleny v jí udělené licenci. Jde o tyto činnosti:

a) investování do cenných papírů na vlastní účet,

b) finanční pronájem (finanční leasing),

c) platební styk a zúčtování,

d) vydávání a správa platebních prostředků, například platebních karet a cestovních šeků,

e) poskytování záruk,

f) otvírání akreditivů,

g) obstarávání inkasa,

h) poskytování investičních služeb podle zvláštního právního předpisu s tím, že se v licenci uvede, které hlavní investiční služby a činnosti a doplňkové investiční služby je banka oprávněna poskytovat a ve vztahu ke kterým investičním nástrojům podle zvláštního právního předpisu,

i) finanční makléřství,

j) výkon funkce depozitáře,

k) směnárenská činnost,

l) poskytování bankovních informací,

m) obchodování na vlastní účet nebo na účet klienta s devizovými hodnotami, které nejsou investičním nástrojem, a se zlatem,

n) pronájem bezpečnostních schránek,

o) provádění administrace investičních fondů a zahraničních investičních fondů,

p) činnosti, které přímo souvisejí s činnostmi uvedenými v písmenech a) až o) a v § 1 odst. 1 zák. o bankách.

Banka nesmí vykonávat jiné podnikatelské činnosti než ty, které má povoleny v licenci; to neplatí pro činnosti vykonávané pro jiného, pokud souvisejí se zajištěním jejího provozu a provozu jí ovládaných jiných bank, finančních institucí a podniků pomocných služeb. Banka může vykonávat působnost kontaktního místa veřejné správy, je-li držitelem autorizace podle zvláštního zákona.

Bez licence nesmí nikdo přijímat vklady od veřejnosti, pokud zvláštní zákon nestanoví jinak. Za přijímání vkladů se považuje též soustavné vydávání dluhopisů a jiných srovnatelných cenných papírů, pokud:

a) představuje jedinou nebo jednu z hlavních činností emitenta,

b) předmětem podnikatelské činnosti emitenta je poskytování úvěrů, nebo

c) předmětem podnikatelské činnosti emitenta je některá z činností uvedených v § 1 odst. 3 zák. o bankách.

Slovo „banka“ nebo „spořitelna“, jejich překlady nebo slova od nich odvozená smí užívat v obchodní firmě pouze právnická osoba, které byla udělena licence, pokud není zřejmé ze souvislosti, v níž se slovo „banka“ nebo „spořitelna“ používá, že tato osoba se nezabývá přijímáním vkladů od veřejnosti a poskytováním úvěrů. To neplatí v případě osob, jejichž obchodní firma nebo název jsou zavedeny nebo uznávány zákonem nebo na základě mezinárodní smlouvy, která byla schválena Parlamentem, ratifikována a vyhlášena a jíž je Česká republika vázána, anebo na základě obdobné mezinárodní smlouvy, která vstoupila v platnost před 1. lednem 1993.

§ 2 Bankovní licence

Základním předpokladem pro existenci banky je bankovní licence. Bankovní licence je povolení určité akciové společnosti působit jako banka. Bankovní licence jednak dovoluje bance poskytovat bankovní služby a jednak vymezuje rozsah činností, které je banka oprávněna provádět.

Bankovní licenci je oprávněna udělit bance Česká národní banka. Žádost může předložit:

1. již vzniklá akciová společnost;

2. zakladatel nově zakládané společnosti, kdy v okamžiku podání žádosti o licenci akciová společnost nebude ještě zapsána do obchodního rejstříku. Z § 13 odst. 1 zákona č. 304/2013 Sb., o veřejných rejstřících právnických a fyzických osob, (dosud § 30 odst. 1 obch. zák.) plyne, že navrhovatel zápisu do veřejného rejstříku doloží, že osobě, jíž se zápis týká, vznikne nejpozději dnem zápisu oprávnění k činnosti, která má být jako předmět podnikání do veřejného rejstříku zapsána. Z této úpravy je zřejmé, že ke vzniku akciové společnosti, která má být bankou, je třeba bankovní licence;

3. spořitelní a úvěrní družstvo, pokud současně požádá i o souhlas se změnou právní formy družstva na akciovou společnost (§ 4a zák. o bankách).

Pro udělení licence zákon o bankách předepisuje podmínky:

I. kapitálové požadavky

– průhledný a nezávadný původ základního kapitálu a dalších finančních zdrojů banky, jejich dostatečnost a vyhovující skladba; akciová společnost je povinna mít minimální výši základního kapitálu banky 500 mil. Kč a minimálně v této výši musí být tvořen peněžitými vklady;

– splacení základního kapitálu v plné výši;

II. požadavky na důvěryhodnost a odbornou způsobilost osob

– důvěryhodnost a odborná způsobilost osoby, které má být licence udělena;

– důvěryhodnost a způsobilost osob s kvalifikovanou účastí (§ 17a odst. 3 zák. o bankách) na bance k výkonu práv akcionáře při podnikání banky;

– důvěryhodnost, odborná způsobilost a zkušenost osob navrhovaných na výkonné řídicí funkce, s nimiž je spojena pravomoc a odpovědnost vymezená stanovami (dále jen „vedoucí zaměstnanci banky“);

III. požadavky technické povahy

– technické a organizační předpoklady pro výkon navrhovaných činností banky, funkční řídicí a kontrolní systém banky;

– obchodní plán vycházející z navrhované strategie činnosti banky podložený reálnými ekonomickými kalkulacemi;

IV. požadavky na osoby propojené

– průhlednost skupiny osob s úzkým propojením s bankou;

– úzké propojení v rámci skupiny nebrání výkonu bankovního dohledu;

– ve státě, na jehož území má skupina úzké propojení, nejsou právní ani faktické zábrany k výkonu bankovního dohledu;

V. požadavky na umístění sídla

– sídlo budoucí banky musí být na území České republiky.

Podrobnosti stanoví vyhláška č. 233/2009 Sb., o žádostech, schvalování osob a způsobu prokazovaní odborné způsobilosti, důvěryhodnosti a zkušenosti osob, ve znění pozdějších předpisů.

Licence obsahuje jmenovité vymezení povolené činnosti a může obsahovat vymezení rozsahu povolené činnosti, nikoliv však ve smyslu omezení počtu jednotlivých obchodních případů, a dále může obsahovat stanovení podmínek, které musí banka splnit před zahájením kterékoliv povolené činnosti, popřípadě je dodržovat při výkonu kterékoliv povolené činnosti.

Licence se uděluje na dobu neurčitou a není převoditelná na jinou osobu. Licence zaniká dnem,

a) kterým nabývá právní moci rozhodnutí o odnětí licence;

b) ke kterému se banka zrušuje, pokud se zrušuje s likvidací;

c) od kterého podle rozhodnutí valné hromady dosavadní banka nadále nebude vykonávat činnost, ke které je třeba licence;

d) výmazu banky z obchodního rejstříku, pokud zaniká bez likvidace;

e) ke kterému nabylo právní moci rozhodnutí o zákazu činnosti banky na území České republiky podle jiného právního předpisu.

§ 3 Organizace banky

Nejvyšším orgánem banky jako akciové společnosti je valná hromada. Obecnou právní úpravu valné hromady obsahuje § 398 a násl. z. o. k. Zákon o bankách obsahuje některé odchylky od obecné právní úpravy. Podle § 16 odst. 1 zák. o bankách musí mít banka ve stanovených případech předchozí souhlas České národní banky k usnesením valné hromady, jinak jsou tato usnesení valné hromady neplatná.

Zákon o bankách (§ 20a) stanoví některé zvláštní podmínky pro konání valné hromady banky. Účelem právní úpravy je zamezit účasti na valné hromadě akcionáři, kterému byl Českou národní bankou pozastaven výkon některých akcionářských práv (účastnit se a hlasovat na valné hromadě a požádat o svolání valné hromady).

Banka je povinna předložit České národní bance stanoveným způsobem přehled akcionářů ještě před konáním valné hromady a bez písemného vyjádření České národní banky k tomuto přehledu se valná hromada banky nesmí konat. Banka nesmí na valné hromadě připustit účast osoby označené Českou národní bankou ve vyjádření.

Česká národní banka může navrhnout, aby soud vyslovil za podmínek stanovených zvláštním právním předpisem neplatnost usnesení valné hromady banky, pokud je v rozporu s právními předpisy nebo stanovami banky.

Obchodní zákoník účinný do 31. 12. 2013 určoval, že statutárním orgánem banky je představenstvo. Zákon o obchodních korporacích upravuje dva různé systémy vnitřní struktury společnosti (§ 396). Systém vnitřní struktury, ve kterém se zřizuje představenstvo a dozorčí rada, je systém dualistický a systém vnitřní struktury společnosti, ve kterém se zřizuje správní rada a statutární ředitel, je systém monistický. V pochybnostech platí, že je zvolen dualistický systém. Právní regulace orgánů v bance obsažená v zákoně o bankách neomezuje možnost volby mezi monistickým a dualistickým systémem řízení akciové společnosti. Zákon o bankách stanoví pouze některé požadavky na představenstvo nebo správní radu a dozorčí orgán a jejich členy.

Statutárním orgánem banky v dualistickém systému je představenstvo; v monistickém systému statutární ředitel jmenovaný správní radou. Podle § 8 zák. o bankách představenstvo nebo správní rada musí mít alespoň tři členy.

Kontrolním orgánem banky může být dozorčí rada (dualistický systém) nebo správní rada, předseda správní rady nebo jiný orgán s obdobnou kontrolní působností.

Působnost statutárního orgánu a správní rady nebo dozorčí rady musí být uvedena ve stanovách (§ 8 odst. 3 zák. o bankách). Členem statutárního orgánu, správní rady nebo dozorčí rady může být pouze fyzická osoba. Ustanovení § 8 odst. 4 zák. o bankách je zvláštní úpravou k § 152 obč. zák., podle kterého je přípustné členství právnické osoby v orgánech společnosti.

Banky jsou podle zákona č. 93/2009 Sb., o auditorech a o změně některých zákonů (zákon o auditorech), povinny zřizovat výbor pro audit. Výbor pro audit je orgánem banky a má tři členy, nestanoví-li stanovy nebo jiný obdobný zakladatelský dokument počet vyšší. Nejméně jeden člen výboru musí být nezávislý na bance a musí mít nejméně tříleté praktické zkušenosti v oblasti účetnictví nebo povinného auditu.

Zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích), obsahuje úpravu zákazu konkurence pro člena představenstva v § 441 a násl., pro člena dozorčí rady v § 451 a násl. Tuto úpravu je podle § 456 z. o. k. možno vztáhnout i na statutárního ředitele, správní radu, předsedu správní rady nebo jiné orgány s obdobnou působností. Zákon o bankách stanoví další pravidla pro neslučitelnost funkcí.

Člen statutárního orgánu banky, člen správní rady banky a zaměstnanec banky nesmí být současně členem statutárního orgánu, členem správní rady nebo členem dozorčího orgánu jiné právnické osoby, která je podnikatelem. To neplatí pro členství:

a) ve statutárním orgánu, správní radě nebo dozorčím orgánu jiné banky, zahraniční banky nebo finanční instituce, které jsou součástí stejného konsolidačního celku jako banka (§ 26d zák. o bankách);

b) v dozorčím orgánu jiné právnické osoby ovládané bankou;

c) ve statutárním orgánu, správní radě nebo dozorčím orgánu organizátora regulovaného trhu s investičními nástroji (burza cenných papírů);

d) ve statutárním orgánu, správní radě nebo dozorčím orgánu podniku pomocných služeb; nebo

e) ve statutárním orgánu, dozorčím orgánu nebo pro výkon funkce statutárního orgánu bytového družstva anebo obdobné zahraniční osoby.

Zákon o bankách obsahuje zvláštní úpravu odpovědnosti členů statutárního orgánu banky a členů správní rady v § 8a. Členové statutárního orgánu banky a členové správní rady banky, kteří porušili své povinnosti z titulu člena statutárního orgánu banky nebo člena správní rady banky vyplývající pro ně z právních předpisů nebo stanov, odpovídají společně a nerozdílně za škodu, která vznikne věřitelům banky tím, že v důsledku porušení povinnosti těmito členy statutárního orgánu banka není schopna plnit své splatné závazky.

Zákon o bankách stanoví zvláštní úpravu pro řídicí a kontrolní systém banky s cílem zajistit existenci takového systému, který by odpovídal vysoké míře rizika, které vzniká při podnikání na finančních trzích, a předcházel dopadům případných nedostatků na vkladatele a finanční stabilitu banky. Banka musí mít řídicí a kontrolní systém, který zahrnuje:

a) předpoklady řádné správy a řízení společnosti (corporate governance), a to vždy:

– zásady a postupy řízení;

– organizační uspořádání s řádným, průhledným a uceleným vymezením působnosti a rozhodovací pravomoci, v rámci kterého se současně vymezí funkce, jejichž výkon je neslučitelný, a postupy pro zamezení vzniku možného střetu zájmů;

– řádné administrativní postupy a účetní postupy v souladu se zvláštními právními předpisy;

– systém odměňování osob, jejichž činnosti v rámci výkonu jejich zaměstnání, povolání nebo funkce mají významný vliv na bankou podstupovaná rizika a jejich míru, včetně zásad pro určení a podmínky výplaty pevné a pohyblivé složky odměn, postupů pro přijímání rozhodnutí o odměňování a způsobu posuzování výkonnosti tak, aby systém odměňování přispíval k řádnému a účinnému řízení rizik a byl s ním v souladu;

b) systém řízení rizik, který vždy zahrnuje:

– pravidla přístupu banky k rizikům, kterým banka je nebo může být vystavena, včetně rizik vyplývajících z vnějšího prostředí a rizika likvidity;

– účinné postupy rozpoznávání, vyhodnocování, měření, sledování a ohlašování rizik;

– účinné postupy přijímání opatření vedoucích k omezení případných rizik, a

c) systém vnitřní kontroly, jehož součástí je vždy:

– vnitřní audit a

– průběžná kontrola dodržování právních povinností a povinností plynoucích z vnitřních předpisů banky.

Zákon o bankách stanoví, že řídicí a kontrolní systém musí být ucelený a přiměřený charakteru, rozsahu a složitosti činností banky. Banka má povinnost zavést a udržovat řídicí a kontrolní systém na individuálním základě. Banka má tyto povinnosti také na konsolidovaném základě, jestliže splňuje podmínky uvedené v § 8b odst. 3 zák. o bankách (podnikatelská seskupení).

Banka, která má povinnost zavést a udržovat řídicí a kontrolní systém na konsolidovaném základě, zajistí také, aby zásady a postupy řízení, organizační uspořádání, postupy a mechanismy používané členy konsolidačního celku byly vzájemně souladné a propojené a vyplývaly z nich veškeré informace potřebné pro účely rozhodovacích procesů v rámci konsolidačního celku a pro účely výkonu dohledu.

Česká národní banka stanoví vyhláškou č. 23/2014 Sb. podrobnější požadavky na řídicí a kontrolní systém bank na individuálním i konsolidovaném základě.

Zákon o obchodních korporacích obsahuje v § 250 obecnou úpravu stanov akciové společnosti. Zákon o bankách v § 9 rozšiřuje obsahové náležitosti stanov akciové společnosti pro banky o další požadavky. Banka je povinna ve stanovách upravit také:

a) strukturu a organizaci banky;

b) pravomoc a odpovědnost vedoucích zaměstnanců;

c) pravomoc a odpovědnost dalších zaměstnanců ústředí a poboček, popřípadě jiných organizačních jednotek banky, oprávněných k provádění bankovních obchodů;

d) organizační zajištění řídicího a kontrolního systému.

Ověřené kopie stanov a jejich změn musí být uloženy u České národní banky. Podle § 16 odst. 2 písm. a) zák. o bankách je banka povinna informovat Českou národní banku o zamýšlené změně stanov týkající se skutečností, které musí být ve stanovách uvedeny na základě požadavku zákona o bankách.

§ 4 Provozní požadavky

Zákon o bankách obsahuje úpravu provozu bank a jejich hospodaření. Tato úprava zahrnuje zejména:

– pravidla jednání s klienty,

– povinnost uveřejňování informací,

– povinnost jednat obezřetně,

– kapitálové požadavky,

– pravidla úvěrové angažovanosti,

– pravidla likvidity,

– případy, kdy banka ke svému rozhodování nebo jednání vyžaduje předchozí souhlas České národní banky,

– povinnost oznamovat určité změny v bance České národní bance,

– omezení účasti bank v jiných právnických osobách,

– povinnost banky jednat s odbornou péčí,

– omezení obchodů banky s osobami se zvláštním vztahem k bance,

– úpravu akcií a podmínky nabytí kvalifikované účasti na bance.

A. Pravidla jednání s klienty

Bankám se ukládají některé povinnosti, jejichž účelem je zvýšit kvalitu informací poskytovaných o bankovních službách.

Bankám se ukládá:

1. poskytnout písemnou informaci v provozních prostorách o podmínkách pro přijímání vkladů, poskytování úvěrů a dalších bankovních obchodů a své účasti v platebních systémech;

2. poskytnout informaci o vztahu služeb, spočívajících v převzetí peněžních prostředků od klienta, k pojištění pohledávek z vkladů;

3. na žádost právnické nebo fyzické osoby v souvislosti s jejím podnikáním poskytnout písemné vysvětlení úvěrového hodnocení této osoby (rating) pro účely posuzování jí poskytnutého úvěru nebo její žádosti o úvěr;

4. vést agendu každé smlouvy tak, aby na žádost České národní banky byla bez zbytečného odkladu schopna předložit příslušné doklady v ověřeném překladu do českého jazyka;

5. zavést účinný postup pro vyřizování stížností klientů a o tomto postupu informovat ve svých provozních prostorách.

B. Uveřejňování informací

Zákon o bankách (§ 11a) vyžaduje, aby banka uveřejňovala základní údaje o sobě, složení akcionářů, struktuře konsolidačního celku, jehož je součástí, a o své činnosti a finanční situaci. Banka rovněž uveřejňuje za stanovených podmínek údaje o plnění pravidel obezřetného podnikání na individuálním základě a konsolidovaném základě. Podrobnosti stanoví Česká národní banka vyhláškou č. 23/2014 Sb. Auditor ověřuje bankou uveřejňované údaje o kapitálu, kapitálových požadavcích a poměrových ukazatelích banky.

Účelem těchto požadavků je zejména zajistit klientům a obchodním partnerům dostatek informací, aby mohli posoudit ekonomickou situaci banky.

C. Povinnost jednat obezřetně

Banka je podle zákona o bankách (§ 12) povinna při výkonu své činnosti postupovat obezřetně, zejména provádět obchody způsobem, který nepoškozuje zájmy jejích vkladatelů z hlediska návratnosti jejich vkladů a neohrožuje bezpečnost a stabilitu banky. Banka nesmí uzavírat smlouvy za podmínek, které jsou pro ni nápadně nevýhodné, zejména takové, které zavazují banku k hospodářsky neodůvodněnému plnění nebo plnění zjevně neodpovídajícímu poskytované protihodnotě. Smlouvy uzavřené v rozporu s tímto ustanovením jsou neplatné.

Uvedená úprava chrání zejména vklady klientů a celou společnost před negativními dopady insolvence banky.

D. Kapitál

Podle zvláštní úpravy obsažené v zákoně o bankách (§ 12a) banka udržuje průběžně na individuálním nebo konsolidovaném základě kapitál minimálně ve výši odpovídající součtu jednotlivých požadavků ke krytí rizik (kapitálová přiměřenost) a dodržuje pravidla pro převod rizik. Kapitál nesmí klesnout pod minimální výši základního kapitálu určenou zákonem. Jde o úpravu vycházející ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí. Podkladem pro jejich zpracování byla ustanovení tzv. basilejské rámcové dohody o pravidlech pro kapitálovou přiměřenost vyvinutých Basilejským výborem pro bankovní dohled (BCBS). Česká národní banka stanoví vyhláškou č. 23/2014 Sb. podrobnosti k této úpravě.

Pro výpočet kapitálových požadavků pomocí úvěrového hodnocení dlužníka vydaného jinou osobou lze použít pouze hodnocení vydané ratingovou agenturou registrovanou nebo certifikovanou podle nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách nebo srovnatelné hodnocení vydané jinou osobou, pokud nařízení použití takového úvěrového hodnocení připouští.

Banka přijme a uplatňuje spolehlivé, účinné a úplné strategie a postupy pro stanovení, průběžné posuzování a udržování vnitřně stanoveného kapitálu v takové výši, struktuře a rozložení, aby dostatečně pokrýval rizika, kterým je nebo by mohla být vystavena. Jde o zahrnování rizika úvěrového, tržního a operačního, riziko podcenění úvěrového a tržního rizika, úrokové riziko investičního portfolia, riziko likvidity, reputační a strategické riziko, regulatorního prostředí atp.

Účelem úpravy je zejména zajistit dostatečný kapitál banky pro provádění bankovních služeb.

E. Pravidla angažovanosti

Banka dodržuje pravidla, která omezují výši aktiv a podrozvahových položek vůči osobě nebo skupině osob v závislosti na kapitálu na individuálním nebo konsolidovaném základě (§ 13). Pravidla stanoví Česká národní banka vyhláškou č. 23/2014 Sb.

Účelem úpravy je stanovit limit angažovanosti banky tak, aby selhání klienta, vůči kterému je banka angažována zejména poskytnutými úvěry nebo jinými obchody, nebo jeho ekonomicky spjaté skupiny neohrozilo hospodaření banky, a tudíž rozložit riziko diverzifikací uvěrové angažovanosti.

F. Pravidla likvidity

Riziko likvidity je chápáno jako riziko ztráty schopnosti dostát finančním závazkům v době, kdy se stanou splatnými, nebo jako riziko ztráty schopnosti financovat aktiva. Zákon stanoví bance povinnost udržovat trvale svou platební schopnost, přičemž pravidla určuje vyhláška ČNB č. 23/2014 Sb.

Banka je rovněž povinna mít na účtu u České národní banky uloženu stanovenou část svých zdrojů jako povinné minimální rezervy. Pravidla pro plnění této povinnosti podrobněji stanoví opatření České národní banky.

Účelem právní úpravy je zajistit dostatečné zdroje banky k úhradě jejích peněžních závazků.

G. Předchozí souhlas ČNB

Zákon o bankách (§ 16) vymezuje případy, kdy banka musí požádat o předchozí souhlas Českou národní banku k uskutečnění určitého jednání nebo rozhodování, jinak jsou právní jednání a usnesení valné hromady neplatná. Jde o tyto případy:

a) uzavření smlouvy, na jejímž základě dochází k jakékoliv dispozici s obchodním závodem nebo jeho částí;

b) rozhodnutí valné hromady o zrušení banky;

c) fúze nebo rozdělení banky nebo převodu jmění na banku jakožto společníka;

d) snížení základního kapitálu banky, nejedná-li se o snížení základního kapitálu banky k úhradě ztráty;

e) usnesení valné hromady o tom, že banka nebude vykonávat činnost, ke které je třeba licence.

Zákon o bankách touto úpravou omezuje svobodu vůle banky se rozhodnout, protože bez předchozího souhlasu rozhodnutí nebude platné, a nevyvolá tak zamýšlené účinky. Zákon rovněž vymezuje okruh osob, na které banka může převést svůj obchodní závod s cílem omezit převod pouze na banky.

Účelem právní úpravy je zabránit provedení takových změn v činnosti banky, které by mohly ohrozit její způsobilost dostát závazkům vůči třetím osobám.

H. Oznamování personálních a jiných změn

Zákon o bankách (§ 16) požaduje, aby banka plnila vůči České národní bance řadu informačních povinností. Banka informuje Českou národní banku o:

– zamýšlené změně stanov týkající se skutečností, které musí být ve stanovách uvedeny na základě požadavku zákona;

– návrzích personálních změn na místech vedoucích zaměstnanců banky, včetně předložení podkladů nezbytných pro posouzení jejich odborné způsobilosti, důvěryhodnosti a zkušenosti;

– záměru založit právnickou osobu v zahraničí nebo se na ní majetkově podílet;

– záměru otevřít pobočku nebo zastoupení v zahraničí, poskytovat služby v zahraničí bez založení pobočky a o případných diskriminačních opatřeních státu, na jehož území působí nebo mají působit nebo na jehož území jsou nebo mají být poskytovány služby bez založení pobočky.

Zákon vymezuje postup pro otevření pobočky nebo poskytování služby bez založení pobočky.

Účelem právní úpravy je zajistit komplexní informovanost České národní banky o otázkách důležitých pro činnost banky, a zajistit tak podmínky pro řádný výkon dohledu prováděného Českou národní bankou.

I. Omezení účasti bank v jiných právnických osobách

Zákon o bankách v zájmu minimalizace rizik omezuje možnosti banky ovládat jiné společnosti či na takových společnostech nabývat kvalifikovanou účast. Cílem je jednak nepřenášet rizika vyplývající z jiné než bankovní činnosti na banku, jednak omezit vliv bank na obchodní korporace, který v sobě může obsahovat i nebezpečí konfliktu zájmů. Podrobná pravidla vymezují § 17 a § 17a zák. o bankách.

J. Obchody s osobami se zvláštním vztahem k bance

Za osoby, které mají k bance zvláštní vztah, se pro účely zákona o bankách považují:

a) členové statutárního orgánu a vedoucí zaměstnanci banky;

b) členové dozorčí rady banky a členové výboru pro audit;

c) osoby ovládající banku, osoby s kvalifikovanou účastí na těchto osobách a členové vedení těchto osob;

d) osoby blízké členům statutárního orgánu, dozorčí rady, výboru pro audit, vedoucím zaměstnancům banky a osobám ovládajícím banku;

e) právnické osoby, ve kterých některá z osob uvedených pod písmeny a), b) a c) má kvalifikovanou účast;

f) osoby s kvalifikovanou účastí na bance a jakákoliv osoba jimi ovládaná;

g) členové bankovní rady České národní banky;

h) osoby, které banka ovládá.

Banka s těmito osobami nesmí provádět obchody, které vzhledem ke své povaze, účelu nebo riziku by nebyly provedeny s ostatními klienty. Úvěry nebo zajištění závazků banka poskytne jen tehdy, rozhodne-li o tom představenstvo nebo správní rada banky na základě rozboru příslušného bankovního obchodu a finanční situace žadatele.

Uvedená právní úprava sleduje omezení rizik vyplývajících z toho, že osobám se zvláštním vztahem k bance budou poskytovány úvěry a uzavírány s nimi jiné obchody, které by mohly zvýšit riziko banky nebo ohrozit její hospodaření.

K. Povinnost jednat s odbornou péčí a zákaz zneužití informací

Zákon o bankách (§19a) klade na banku požadavek odborné péče ve vztahu k obchodům s investičními nástroji uskutečňovaným při obchodech na vlastní účet banky. Banka může takové obchody provádět pouze za nejvýhodnějších podmínek pro banku, zejména za nejvýhodnější cenu, které je možno při vynaložení odborné péče dosáhnout.

Bance se v zákoně o bankách (§ 19b) ukládá, aby při provádění obchodů s investičními nástroji zabránila využívání informací získaných v souvislosti s jejími úvěrovými obchody a naopak. Ke splnění této povinnosti je banka povinna přijmout adekvátní opatření organizační, řídicí a kontrolní povahy zajišťující oddělení úvěrových obchodů a obchodů s investičními nástroji. Jde o vytvoření tzv. čínských zdí mezi investičními a úvěrovými aktivitami banky.

Účelem právní úpravy je jednak zajistit realizaci povinnosti jednat obezřetně (§ 12) na úseku obchodů s investičními nástroji, jednak zabránit zneužívání veřejně nedostupných informací získaných při úvěrové činnosti bankou na investičních trzích. Uvedený cíl sledoval v USA zvláštní zákon (Glass-Steagall Act) přijatý v roce 1933 a zrušený až v roce 1999, jehož cílem bylo oddělit subjekty poskytující úvěrové a investiční činnosti.

L. Akcie, kvalifikovaná účast na bance

Podle zákona o bankách (§ 20) může banka vydávat akcie, s nimiž je spojeno hlasovací právo, pouze jako akcie zaknihované. Účelem úpravy je umožnit dohledu České národní banky provádět kontrolu akcionářů a omezit případný vliv nevhodných osob na podnikání banky.

Bankou mohou být rovněž vydávány prioritní akcie, se kterými není spojeno hlasovací právo, a to ani v případech, kdy zákon upravující právní poměry obchodních společností a družstev stanoví jinak.

Zákon o bankách reguluje podmínky, za kterých lze nabýt kvalifikovanou účast na bance, kvalifikovanou účast zvýšit na stanovenou hranici nebo se stát osobou ovládající banku. Kvalifikovanou účastí na bance se rozumí přímý nebo nepřímý podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech osoby nebo jejich součet, který představuje alespoň 10 % nebo umožňuje uplatňovat významný vliv na její řízení. Podmínky výpočtu kvalifikované účasti jsou určeny v § 17a odst. 4 až 8 zák. o bankách.

K nabytí kvalifikované účasti na bance nebo jejímu zvýšení musí mít osoba nebo osoby jednající ve shodě souhlas České národní banky. Zákon o bankách určuje postup a podmínky pro udělení takového souhlasu Českou národní bankou. Česká národní banka žádosti o udělení souhlasu vyhoví, pokud z hlediska možného vlivu na výkon činnosti banky jsou splněny tyto podmínky:

a) osoby, které žádají o udělení souhlasu, jsou důvěryhodné;

b) osoby, které jsou navrhovány za vedoucí zaměstnance banky, splňují bez zjevných pochybností podmínku důvěryhodnosti, odborné způsobilosti a zkušeností;

c) dostatečný objem, průhlednost původu a nezávadnost finančních zdrojů žadatele ve vztahu k vykonávaným a plánovaným činnostem v bance;

d) banka bude i nadále schopna plnit pravidla obezřetného podnikání na individuálním i konsolidovaném základě;

e) struktura konsolidačního celku, do kterého má být banka zahrnuta, nebrání účinnému dohledu nad bankou, účinné výměně informací mezi Českou národní bankou a orgánem dohledu jiného členského státu, který vykonává dohled nad finančním trhem, nebo neznesnadňuje výkon působnosti jednotlivých orgánů dohledu nad tímto konsolidačním celkem a nad osobami zahrnutými do tohoto konsolidačního celku; a

f) v souvislosti s navrhovaným nabytím nebo zvýšením kvalifikované účasti na bance nevznikají důvodné obavy, že by mohlo dojít k porušení zákona upravujícího opatření proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu, nebo že už k takovému porušení došlo.

Osoba nebo osoby jednající ve shodě jsou povinny České národní bance oznámit, že snižují svoji kvalifikovanou účast na bance tak, že ji přestávají ovládat nebo že jejich účast klesne pod vymezené hranice anebo jí pozbývají zcela.

Důsledkem nabytí kvalifikované účasti osobou bez souhlasu České národní banky je pravomoc České národní banky zakázat výkon akcionářských práv účastnit se a hlasovat na valné hromadě a požádat o svolání valné hromady. Takové oprávnění má Česká národní banka i vůči osobě nebo osobám s kvalifikovanou účastí na bance, jestliže zjistí, že její nebo jejich působení je na újmu řádnému a obezřetnému podnikání banky, popřípadě lze takové působení důvodně očekávat.

§ 5 Účetnictví a obchodní dokumentace

Banka je povinna vést účetnictví podle zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů a vyhlášky č. 501/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů pro účetní jednotky, které jsou bankami a jinými finančními institucemi, ve znění pozdějších předpisů.

Banka je povinna evidovat v rámci účetnictví odděleně obchody na účet klienta a obchody na účet banky. Doklady o uskutečněných obchodech jsou banky a pobočky zahraničních bank povinny uschovávat po dobu nejméně 10 let.

Zákon o bankách požaduje po bance, aby auditor provedl ověření účetní závěrky, řídicího a kontrolního systému banky včetně systému řízení rizik. (Obsah zprávy auditora o ověření řídicího a kontrolního systému banky stanoví Česká národní banka vyhláškou č. 23/2014 Sb.) Auditora vybírá banka, která je povinna vybraného auditora oznámit České národní bance. Česká národní banka je oprávněna vybraného auditora odmítnout. Audit nesmí provádět osoba se zvláštním vztahem k bance.

Banka vyhotovuje výroční zprávu v souladu s § 21 zák. o účetnictví, popřípadě konsolidovanou výroční zprávu podle § 22 zák. o účetnictví. Zprávy je povinna zveřejnit do čtyř měsíců od konce účetního období a předložit je České národní bance.

Pokud banka vykáže v běžném roce ztrátu, je valná hromada povinna rozhodnout při schvalování účetní závěrky banky za tento rok o úhradě této ztráty z vlastních zdrojů banky.

Banka má vůči České národní bance i další pravidelné informační povinnosti plynoucí z § 24 zák. o bankách a vyhlášky ČNB č. 23/2014 Sb.

§ 6 Bankovní dohled

Činnost banky po získání bankovní licence podléhá dohledu České národní banky. Podle § 44 odst. zák. č. 6/1993 Sb., o České národní bance, ve znění pozdějších předpisů dohled zahrnuje:

a) rozhodování o žádostech o udělení licencí, povolení, registrací a souhlasů podle jiných právních předpisů;

b) kontrolu dodržování podmínek stanovených udělenými licencemi a povoleními;

c) kontrolu dodržování zákonů a přímo použitelných předpisů Evropské unie, jestliže je k této kontrole Česká národní banka tímto zákonem nebo jinými právními předpisy zmocněna, a kontrolu dodržování vyhlášek vydaných Českou národní bankou;

d) získávání informací potřebných pro výkon dohledu podle jiných právních předpisů a jejich vymáhání, ověřování jejich pravdivosti, úplnosti a aktuálnosti;

e) ukládání opatření k nápravě a sankcí podle tohoto zákona nebo jiných právních předpisů;

f) řízení o správních deliktech a přestupcích.

Česká národní banka vykonává dohled nad jednotlivou bankou nebo na konsolidovaném základě nebo ve skupině a doplňkový dohled nad těmito osobami ve finančních konglomerátech v rozsahu upraveném zvláštními zákony o tom platnými.

Česká národní banka při výkonu dohledu zároveň přezkoumává a vyhodnocuje, zda uspořádání, strategie, postupy a mechanismy zavedené bankou a kapitál banky zajišťují bezpečný a spolehlivý provoz banky a krytí rizik, kterým je nebo může být vystavena.

A. Opatření k nápravě a pokuty

Zjistí-li Česká národní banka nedostatky v činnosti banky, je oprávněna podle povahy zjištěného nedostatku k přijetí:

a) opatření k nápravě,

b) ochranného opatření,

c) sankce a

d) zjišťovacího opatření.

Právní úprava správního trestání v zákoně o bankách vychází z principu oportunity, který je vyjádřen v § 26 odst. 1 zák. o bankách jako oprávnění České národní banky, nikoli její povinnost, uplatnit při zjištění nedostatku zákonem určené nástroje. Právní úpravu opatření k nápravě a pokuty obsahují § 26 až 26bb zák. o bankách.

B. Nucená správa

Zvláštním institutem odlišujícím postavení bank od ostatních akciových společností je nucená správa. Zavedení nucené správy přísluší České národní bance za situace, kdy nedostatky v činnosti banky ohrožují stabilitu bankovního nebo finančního systému. Nucená správa představuje radikální zásah do vnitřních poměrů banky a práv jejích akcionářů. Účelem nucené správy je konsolidace banky, přijetí opatření ke zjednání nápravy nedostatků a minimalizace negativních dopadů špatné situace banky na klienty a obchodní partnery. Jde o prostředek k odvrácení hrozícího neřízeného úpadku a s tím spojeného zvyšování rizika pro účastníky finančního trhu.

Nucená správa se zapisuje do obchodního rejstříku. Prohlášením nucené správy nezanikají orgány banky ani členství v orgánech, ale tyto orgány nemohou po dobu nucené správy vykonávat svoji činnost. Postavení statutárního orgánu má správce. Správce rozhoduje i o věcech v působnosti valné hromady.

Banka v nucené správě může s předchozím souhlasem České národní banky částečně nebo úplně pozastavit nakládání vkladatelů s jejich vklady v bance a částečně nebo úplně pozastavit nejdéle na dobu šesti měsíců plnění osobám se zvláštním vztahem k bance z právních titulů vzniklých před zavedením nucené správy.

K nápravě nedostatků v průběhu nucené správy obsahuje zákon o bankách některá opatření a stanoví podmínky jejich realizace. Jde o uzavření smlouvy, na jejímž základě dojde k převzetí dluhů banky v nucené správě jinou bankou nebo pobočkou zahraniční banky, prodej obchodního závodu bankou v nucené správě a poskytnutí finanční pomoci k odstranění dočasného nedostatku likvidity bance v nucené správě Českou národní bankou.

Nucená správa skončí rozhodnutím České národní banky nebo jinou právní skutečností. Tou může být jmenování likvidátora, prohlášení konkursu nebo uplynutí 24 měsíců od zavedení nucené správy. Odnětí bankovní licence není důvodem pro zánik nucené správy.

§ 7 Zánik banky

Na likvidaci banky se vztahuje obecná právní úprava zániku právnické osoby s likvidací (§ 185 a násl. obč. zák.), zvláštní úprava likvidace akciové společnosti (§ 549 a násl. z. o. k.) a zvláštní úprava likvidace banky (§ 36 zák. o bankách). Ze zákona o bankách vyplývá, že zrušuje-li se banka s likvidací rozhodnutím soudu, dává návrh na jmenování likvidátora pouze Česká národní banka. Likvidátor nesmí být osoba, která má nebo měla zvláštní vztah k bance, která je nebo byla v posledních pěti letech auditorem banky nebo se jakýmkoli způsobem na auditu v bance podílela.

Likvidátor předkládá České národní bance výkazy a doklady zpracovávané v průběhu likvidace v souladu se zákonem upravujícím právní poměry obchodních společností a družstev a na písemné vyžádání České národní banky další podklady nezbytné k posouzení činnosti likvidátora a průběhu likvidace.

§ 8 Bankovní tajemství, povinnost mlčenlivosti a zpracování osobních údajů

Na všechny bankovní obchody, peněžní služby bank včetně stavů na účtech a depozit se podle zákona o bankách (§ 38) vztahuje bankovní tajemství. Zákon o bankách zakazuje bance podat zprávu o všech záležitostech, které jsou předmětem bankovního tajemství. Tento zákaz je prolomen v případě, kdy s poskytnutím zprávy souhlasí klient, jehož se bankovní tajemství týká. Banka je povinna zprávu poskytnout i bez souhlasu klienta za podmínek určených v § 38 odst. 2, 3, 4, 6, 7, 10 a 11, § 38a a § 38b zák. o bankách.

Banka je povinna poskytnout zprávu o záležitostech, které jsou předmětem bankovního tajemství, zejména pro účely bankovního dohledu, občanského soudního řízení, potřeby orgánů činných v trestním řízení, správců daní, finančního arbitra při rozhodování sporu, Ministerstva financí při uskutečňování opatření proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu nebo podle zákona o provádění mezinárodních sankcí, orgánů nemocenského pojištění, orgánů sociálního pojištění, obecních úřadů v příslušných řízeních, soudního exekutora, Úřadu práce České republiky, Národního bezpečnostního úřadu, zpravodajské služby nebo Ministerstva vnitra při provádění bezpečnostního řízení, zpravodajské služby a v některých dalších případech.

Zaměstnanci banky, členové statutárního orgánu banky, členové správní rady banky a členové dozorčí rady banky jsou podle zákona o bankách (§ 39) povinni zachovávat mlčenlivost ve služebních věcech dotýkajících se zájmů banky a jejich klientů. Povinnost zachovávat mlčenlivost zahrnuje širší okruh informací než bankovní tajemství (pracovní postupy, interní předpisy apod.). Povinnost zachovávat mlčenlivost trvá i po skončení pracovněprávního vztahu nebo jiného obdobného vztahu. Povinnosti zachovávat mlčenlivost zprostí statutární orgán banky z důvodů uvedených v zákoně o bankách. Jde o totožné důvody jako v případě prolomení bankovního tajemství.

Nakládání s osobními údaji upravuje zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, ve znění pozdějších předpisů. Podle této právní úpravy správce může zpracovávat osobní údaje pouze se souhlasem subjektu údajů, bez souhlasu jen v případech určených zákonem.

Zákon o bankách (§ 37) obsahuje zvláštní úpravu, podle které banky jsou povinny pro účely bankovních obchodů zjišťovat a zpracovávat údaje o osobách včetně rodného čísla, pokud bylo přiděleno, vyjma citlivých údajů o fyzických osobách, potřebné k tomu, aby bylo možné bankovní obchod uskutečnit bez nepřiměřených právních a věcných rizik pro banku. Údaje musí být přiměřené právním a věcným rizikům bankovního obchodu se subjektem údajů a relevantní pro posouzení těchto rizik. Na takto získané a zpracovávané údaje se vztahují ustanovení o bankovním tajemství. Banka je tedy oprávněna na základě právní úpravy zpracovávat osobní údaje v přiměřeném rozsahu i bez souhlasu subjektu údajů.

§ 9 Pojištění pohledávek z vkladů

Banky jsou ze zákona o bankách (§ 41a a násl. zák. o bankách) povinny účastnit se systému pojištění pohledávek z vkladů a přispívat v rozsahu stanoveném zákonem do Fondu pojištění vkladů.

Fond pojištění vkladů není státním fondem podle zákona ČNR č. 576/1990 Sb., o pravidlech hospodaření s rozpočtovými prostředky České republiky a obcí v České republice (rozpočtová pravidla republiky), ve znění pozdějších předpisů a na pojištění pohledávek z vkladů se nevztahují zvláštní předpisy o pojišťovnictví.

Fond pojištění vkladů je řízen pětičlennou správní radou. Předsedu, místopředsedu a ostatní členy správní rady Fondu pojištění vkladů jmenuje a odvolává ministr financí na období pěti let, a to i opakovaně. Člen správní rady je povinen vykonávat funkci s péčí řádného hospodáře. Při porušení této povinnosti člen správní rady odpovídá za škodu, kterou způsobil v rozsahu podle míry zavinění.

Pojištění pohledávek vzniká na základě zákona. Pojištěny jsou veškeré pohledávky z vkladů včetně úroků vedených při splnění požadavků na identifikaci v české měně nebo v cizí měně, evidovaných jako kreditní zůstatky na účtech či vkladních knížkách nebo potvrzených vkladovým certifikátem, vkladním listem či jiným obdobným dokumentem.

Pojištěny nejsou pohledávky z vkladů bank, zahraničních bank, finančních institucí, zdravotních pojišťoven a státních fondů, pokud nejde o pohledávky se zvláštním režimem (§ 41f zák. o bankách). Systém pojištění pohledávek z vkladů se nevztahuje na směnky a jiné cenné papíry.

Podmínkou pojištění pohledávky je identifikace vkladatele. Banka je povinna zabezpečit identifikaci vkladatele při vedení jeho účtu nebo jiné formě přijetí jeho vkladu a identifikační údaje o vkladateli a údaje o výši a důvodu pojištěné pohledávky z vkladu vést ve své evidenci.

Příspěvek banky do Fondu pojištění vkladů činí 0,04 % z průměru objemu pojištěných pohledávek z vkladů za příslušné kalendářní čtvrtletí. Průměrný objem pojištěných pohledávek z vkladů banka propočítává podle stavu pojištěných pohledávek z vkladů k poslednímu dni každého kalendářního měsíce v příslušném kalendářním čtvrtletí, a to včetně úroků, na jejichž připsání vznikl vkladateli nárok k témuž dni.

Náhrada za pojištěnou pohledávku z vkladu se oprávněné osobě z Fondu pojištění vkladů poskytne poté, co Fond pojištění vkladů obdrží písemné oznámení České národní banky o neschopnosti banky dostát závazkům vůči oprávněným osobám za zákonných a smluvních podmínek.

Pro výpočet náhrady se sečtou všechny pojištěné pohledávky z vkladů oprávněné osoby u banky, včetně jejích podílů na účtech vedených pro dva a více spolumajitelů podle stavu k rozhodnému dni. Náhrada oprávněné osobě se poskytuje nejvýše v částce odpovídající 100 000 EUR pro jednu oprávněnou osobu u jedné banky, pokud přímo použitelný předpis Evropské unie nestanoví jinak. Ekvivalent limitu v českých korunách se přepočte podle kurzu devizového trhu vyhlášeného Českou národní bankou k rozhodnému dni.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Bankovní obchody.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.