JOTA / 2014

.

Copyright © Evie Hunter, 2013

Translation © Petra Luňáková, 2014

© Nakladatelství JOTA, s. r. o., 2014

ISBN EPUB 978-80-7462-615-9

ISBN MOBI 978-80-7462-630-2

Našim rodinám

Prolog

Když Summer O‘Sullivanová zkontrolovala zpětné zrcátko, srdce se jí rozbušilo. Modrá dodávka ji pořád sleduje. Běžně by si nevšimla ničeho méně exotického než je třeba Bugatti Veyron, ale teď bylo po čtvrté ráno a ona už dvě nepříjemná setkání tu noc zažila. Proč ji paparazziové nenechají napokoji?

Zrychlila, aby dodávce ujela, ale o padesát metrů dál ji zastavil přechod pro chodce. Summer zabubnovala prsty do volantu, zatímco se přes silnici potácely zbytky dámské jízdy, zpívající „Veselé vánoce všem“. Nevěsta nesla dopravní kužel. Proč jim to tak trvá?

Letmo pohlédla do zrcátka; modrá dodávka se jí stále lepí na paty. Ten čmuchal se nechová jako paparazzi, ale drží se dost blízko, až jí z toho po páteři stékal potůček potu. Summer zalovila v kabelce, aby našla mobil. Do háje. Byl bez života. Určitě ho zapomněla nabít.

Když se rozsvítila zelená, sešlápla plyn. Její BMW se skřípěním vystřelilo kupředu a ona uháněla pryč. Bylo jí jedno, jestli dostane pokutu. Vlastně by měla radost, kdyby ji teď nějaký policista zastavil.

Jenže elita Londýna neměla sklon jí vyhovět.

Summer se modlila, aby ho setřásla, a zabočila na Hampstead. Mrkla do zrcátka a pocítila úlevu, když po dodávce nebylo ani vidu. Vydechla, vůbec si předtím neuvědomila, že zadržuje dech, a ubrala plyn.

Summer pustila rádio v naději, že ji pozdní noční jazz trochu uklidní. Možná reaguje přehnaně, ale od té doby, co se rozešli s Adamem, má život vzhůru nohama.

Je po všem. Teď na něj nemysli.

Za ní vzplanula světla, což ji zaskočilo, a dodávka ji v rychlosti předjela, takže musela na zledovatělé silnici uhýbat. Zatracený šílenec.

Uklidnila se, když viděla, že dodávka odbočuje. Už je skoro doma. S úlevou vykroužila poslední odbočku.

„Co to – “ Oslnila ji přední světla a na zlomek vteřiny neviděla vůbec nic. Zamrkala. Cestu blokovalo nějaké vozidlo. Instinktivně dupla na brzdy a zadní kola zůstala bez pohonu. Zaťala nehty do koženého volantu a stočila se ve smyku. Snažila se znovu získat kontrolu, ale už bylo pozdě. Její auto narazilo do obrubníku a trhlo sebou dopředu. Bezpečnostní pás ji strhl zpátky do sedadla jako hadrovou panenku a vyrazil jí dech z plic. Airbag se aktivoval dřív, než stačila vykřiknout.

Černo. Rozmazané vidění. Všechno ji bolí a je tu krev. Její krev, uvědomí si s hysterickým smíchem. Na tiché zimní silnici se ozývá jenom skřípání zbytečně se točících kol. Rádio dál vyhrává nějakou píseň od Melody Gardotové o muži, který má srdce černé jako noc.

Skrz čelní sklo dopadá světlo. Summer pevně zavře oči a pak se donutí otevřít je.

„Vydrž. Brzy tě dostanu ven.“ Hlas je tlumený.

„Díky bohu,“ zalapá po dechu.

Zachrastilo to, ale dveře řidiče nejdou otevřít. Muž dojde ke dveřím spolujezdce a vší silou za ně vezme, zakleje, když mu dojde, že jsou zablokované.

Zaťuká na okýnko. „Otevři.“

„Ne-mů-žu,“ vymáčkne ze sebe. „Myslím, že mám ruku...“

„Otevři ty podělaný dveře.“ Udeří do střechy auta.

Proč na ni křičí? Summer zamžourala a snažila se zaměřit na silnici. Není tu žádný hlídkový vůz, žádná záchranka, jen nějaká tmavá dodávka. Ozval se ostrý náraz do okýnka spolujezdce, až nadskočila. Sklo se roztříštilo, praskliny se šířily jako pavučina. Co to sakra dělá? Zbláznil se? Chce ji vykrást? Nebo snad auto unést?

„Prosím, ne,“ zakňourala. Oslepil ji pramínek tekutiny. Setřela ho a udělalo se jí zle, když si uvědomila, že je to krev.

Muž znova udeřil do okýnka a to se tříštivě zhroutilo na sedačku spolujezdce. Vyjekla, když sáhl dovnitř rozbitým okýnkem a zatáhl za kliku. Nákupní tašky Chanel na sedačce spolujezdce si nevšímal. Není to zloděj. Chce ji.

„Ty zasraná malá děvko.“ Popadl Summer za rukáv a zkroutil jí ruku, jak ji tahal, až jí projel záblesk ostré bolesti. Pane bože. Pane bože. Srdce jí bušilo, až si myslela, že vybouchne. Nějak se jí podařilo osvobodit paži; nabrala ze sedačky spolujezdce plnou hrst rozbitého skla a mrštila mu ji do obličeje.

„Kurvo,“ vyprskl a odvrátil se. „Za tohle zatraceně zaplatíš.“

Potřebovala zbraň. Boty. Má na sobě louboutinky s jehlovými podpatky, které si vzala na večírek. Prsty se dotkly měkkého semiše, ale nedokázaly botu uchopit. Další pokus, a tentokrát něco chytila. Rameno jí bolestivě zaprotestovalo, když táhla botu ven. Jakmile se znovu natáhl okýnkem dovnitř, udeřila ho vší silou podpatkem do ruky. Zařval bolestí.

Summer stiskla rukou klakson a držela. Ať mě někdo slyší. Prosím, ať mě někdo slyší.

Potom všechno zčernalo.

1

O šest měsíců později

„Summer!“

Summer otevřela jedno oko. Druhé měla slepené zbytky umělých řas. Zasténala do polštáře. Nadzvedla deku a udělala rychlou inventuru. Pořád měla na sobě přiléhavé růžové šaty z předchozí noci, ale vpředu měly skvrnu, která se nápadně podobala...

„Summer!“

Burácení se ozvalo znova, tentokrát hlasitěji.

„Bože.“ Jestli ji tu otec najde v tomhle stavu, bude vyšilovat.

„Summer!“ Křik se teď přibližoval.

Vypotácela se z postele a spěchala do koupelny. Nastavené vlasy měla zcuchané a do zrcadla na ni vyčítavě zíraly zbytky řasenky z předchozí noci. Vypadala jako mýval s kocovinou. Kdesi v nejhlubším zákoutí jejího mozku se pohnula vzpomínka na tanec na stole a zpěv „The Fields of Athenry“.

„Už nikdy nebudeš pít koktejly,“ řekla svému odrazu.

Svlékla si šaty, vydrhla obličej do čista, vypláchla si pusu ústní vodou, navlékla župan a vlasy si zamotala do turbanu.

„Summer!“ Burácení tentokrát doprovázelo bušení na dveře. Jejímu otci nakonec ruply nervy. Váhavě otevřela dveře.

Tim O‘Sullivan byl rudý v obličeji. „Co jsi to sakra udělala s mým autem?“

„Já? Nic.“

„Nelži mi. Jestli sis vzala moje auto...“

Summer sama zrudla. „K tvým autům jsem se ani nepřiblížila. Natasha mě včera svezla. Můžeš se jí zeptat, jestli chceš.“ A on to nejspíš udělá. Otec spíš uvěří někomu jinému než jí.

Jeho tvář posmutněla. „Bože, doufal jsem, žes to byla ty.“

Šokovaně na něj zírala.

„Pokud ne, tak se do něj vloupali nějací parchanti a udělali to.“

„Uklidni se, tati. Pamatuješ, co říkal doktor – “

Otec se obrátil a už byl na cestě ke dveřím. „Kašlu na doktora,“ mumlal si pro sebe.

Summer strčila nohy do pantoflí a následovala ho dolů po schodech, otevřenými dveřmi a za roh do části domu, kde garážoval svou sbírku veteránů. Trhla sebou. Poškozené nebylo jen tak nějaké auto. Bylo to tamto auto. Na štěrkové příjezdovce stála otcova pýcha a radost, auto, které včera řídila. Stříbrný Aston Martin DB5 – nebylo divu, že křičel.

Slyšela ten příběh už milionkrát. Jak se Tim O‘Sullivan, syn z chudé rybářské rodiny, vypracoval z ničeho až na zakladatele mezinárodních aerolinek, bla, bla, bla. Právě tohle auto symbolizuje jeho raketový vzestup k úspěchu. Bylo jedno z pouhých šesti, které vyrobili pro film s Jamesem Bondem. Teď bylo pocákané červenou barvou a na dveřích spolujezdce mělo hluboké rýhy.

„Na co sakra platím zabezpečení?“

Otec se třásl. Posledních několik měsíců pro něj bylo strašných. Havárie letadla, nenávistné dopisy, nekonečné reportáže v novinách a teď tohle. Poplácala ho po paži. „To přejde. Vyšetřování prokázalo, že šlo o nehodu.“

Sevřel ruku v pěst. „Myslíš, že to někoho z nich zajímá? Když mě nepronásledují média jako smečka hyen, tak je to nějaký cvok, co si myslí, že zodpovídám za každé letadlo, které spadne z oblohy. Bude lepší, když se vrátíš domů, než se všechno uklidní.“

To nemyslí vážně. Internát jí stačil. Potom, když studovala na magistru, trval na tom, že bude bydlet se svou puritánskou sestřenicí Sinead. Ale podělaný Castletownberehaven a babička, která ji sleduje jako ostříž?

„Promiň, tati. V žádném případě tam nepojedu.“

„Teď mě poslouchej, mladá dámo. Buďto Castletownberehaven, nebo dostaneš bodyguarda. Potom, co se stalo loni, si snad nemůžeš myslet, že je pro tebe bezpečné být sama.“

Nazvat ji mladou dámou znamenalo jasný signál, že už se rozhodl a svoje rozhodnutí nikdy nezmění. Summer měla během svého pobytu v Londýně jiné plány, ale ty se nehodí sdílet s otcem. Musí ho uklidnit. „Prosím, neposílej mě pryč. Potřebuješ mě tady. Prosím, tati.“

Změřil ji pohledem. „Někdy mi připomínáš tvou matku, ať odpočívá v pokoji. Nehodlám riskovat, že ztratím i tebe.“

Vytáhl z kapsy telefon a vyťukal rychlou volbu. „Briane, potřebuju, abys mi zajistil ochranku pro Summer. Ano. Dokud se nevrátím z Atlanty.“ Prohlížel si zdemolované auto a potřásl hlavou. „A řekni v servisu, ať mi sem urychleně někoho pošlou.“

Summer vynutila na tváři úsměv. Tohle je jen dočasná komplikace. S bodyguardem si poradí. Táta bude skoro celý měsíc pryč a až se zbaví bodyguarda, může uskutečnit své plány.

Ve snídaňovém salónku se obsloužili jídlem ze zakrytých talířů na příborníku. Byly tu párky, slanina, vejce upravená na čtyři způsoby, smažené palačinky, houby, fazole, jelito a tousty. Bude si muset promluvit s novým kuchařem a říct mu, že nekrmí armádu. Není divu, že má táta nadváhu.

Jak má spravovat domácnost a udržovat tátovo zdraví, když lidi pořád odcházejí? Netušila, proč je tu tak vysoká fluktuace personálu.

Summer si naložila jogurt a ovoce a posypala ho müsli. Žaludek se jí zhoupnul. Ještě pořád jí bylo nanic z předešlé noci. Nalila si šálek kávy a vzala do ruky ranní noviny. Ze třetí stránky se na ni dívala její vlastní tvář. Sakra. Na fotce drží vlasy Maye zvracející ze dveří limuzíny. Jak se sakra bulvár dostane k těmhle příběhům? Přísahala by, že tu malou ošklivou nehodu nikdo neviděl. Summer četla dál. „Irské oči se včera v noci určitě smály, když se společenská celebrita dala dokupy s fešáckým rugbystou z Austrálie, Mikem Chesterem.“

„Do háje,“ zamumlala.

„Co je, Summer?“

„Nic, tati.“ Vynutila úsměv a upustila noviny pod stůl. Táta má i tak dost starostí, nemusí číst o jejích posledních kouscích.

Vytáhla svou Xperii, aby zkontrolovala vzkazy.

Otec otevřel svůj notebook a mlčky pročítali své e-maily, jen tu a tam prolomila ticho otcova nadávka, když ho něco znechutilo. Nikdy nepřestává pracovat. Nedokázala si vzpomenout, kdy naposled spolu šli na večeři nebo dělali něco, co nemělo nic společného s obchodem. Muselo to být někdy, když byla její matka ještě naživu.

„Tak kdy poletíš do Států?“ zeptala se, aby ho rozptýlila od nadávání na ceny akcií.

„Příští úterý v poledne. Ale neboj se, Brian říkal, že sem na jedenáctou někoho posílá.“ Řekl, že jeho asistent je dar z nebes, výkonný a řádný. Summer ho nenáviděla.

„Skvělé.“ Summer si nalila další šálek kávy. „Nemůžu se dočkat.“ Až se ho zbavím.

Přesně v 10.55 si příjezdovkou nevzrušeně razil cestu nevýrazný šedý Nissan. Summer nechala záclonu sklouznout zpátky na místo. Neviděla řidiče moc zřetelně, ale zdálo se, že je ve středním věku. Dokonalé pro to, na co myslela. Popadla ručník a spěchala nahoru k bazénu.

Když ji našli, měla za sebou čtyři bazény rychlým kraulem. Uniformovaná služka zakopla, když uviděla, že Summer nemá na sobě plavky. S ruměncem a letmým omluvným pohledem na návštěvníka spěchala pryč.

Přes tónované plavecké brýle sledovala bodyguarda stojícího na okraji bazénu, jak přešlapuje z nohy na nohu. Nechala ho čekat, zatímco uplavala další bazén, a pak vylezla ven, sundala si brýle a zatřepala vlasy.

„Ručník,“ řekla úsečným tónem a natáhla ruku jeho směrem.

Po chvilkovém zaváhání jí přinesl ručník z opalovacího lehátka. Opatrně jí ho podal a přitom nechával zrak odvrácený od jejího nahého těla.

Summer mu záměrně nepoděkovala. Omotala si ručníkem vlasy, vytřela je dosucha a upustila mokrý ručník k nohám. Přistoupila blíž a sjela ho pohledem. Na svůj věk byl ve skvělé kondici, ale jí se nemohl rovnat.

„Každé ráno v sedm plavu tři kilometry a očekávám, že se ke mně připojíte. Jo, a buďte tak laskavý a dohlédněte, ať v bazénu není listí ani hmyz, než dorazím.“ Odkráčela pryč a nechala ho zírat s otevřenou pusou na její zadek – a narazila přímo na svého otce.

Tak byl s Bobem konec.

Poté se operace Zneškodnit bodyguarda stala její oblíbenou hrou. Tyler, řidič, dorazil následující den. Za odpoledne strávené s ním dokázala získat dvě pokuty za rychlost. Její táta z toho šílel.

Pak přišel Joe. Byl vážně zlatíčko a přísný vegetarián. Jeho úkol ukončila podávaná smažená játra k obědu a tatarský biftek k večeři dva večery za sebou. Ten chudák se málem pozvracel, když ji viděl jíst, a ona si nebyla jistá, jestli dokáže strávit tolik proteinu.

Ve čtvrtek dorazil okouzlující Tony, který měl slabost pro drahé italské obleky. Naštěstí byl gay. Nažhavený polibek v otcově kanceláři během prohlídky domu zajistil, že se šel do hodiny pakovat. Vážně měla zmínit skryté bezpečnostní kamery.

Poslední chlápek byl jednoslabičný plešoun, chlap jako hora. Byl to tvrdý oříšek, dokud ho nevzala na nákup spodního prádla, kde strávili tři hodiny, přičemž trvala na tom, aby seděl před její kabinkou a zhlédl každý kousek, který si vyzkoušela. Požádat prodavačku, aby je spolu vyfotila, bylo nejspíš trošku kruté, ale stejně tak sdílet fotku na Facebooku. Další den se už nevrátil.

Od pátku žádní další bodyguardi nedorazili.

Summer se protáhla a zívla, než vstala. Dokud táta neodjede do Atlanty, bude sladká, řádná dceruška. Ležérní oblečení a žádný mejkap, kromě rychlého přetření oblíbeným leskem na rty. Došla skoro na odpočívadlo, když dole v hale zaslechla otcův hlas.

„Co tím myslíš, že nemáte nikoho volného? Dostáváš honorář, Nialle. Tak někoho uvolni, proboha.“

Posadila se na schody. Operace Zneškodnit bodyguarda očividně ještě neskončila. Když se tátův hlas ztišil, naklonila hlavu, aby zachytila zbytek jeho slov.

„Chci toho nejlepšího. Je mi jedno, kolik to stojí. Prostě ho sem do večera dostaň.“

Summer slyšela, jak se dveře snídaňového salónku zabouchly. Táta zněl ustaraně a to mu nebylo podobné. Opřela hlavu o zábradlí a otáčela prstýnkem na pravé ruce. Ten obyčejný zlatý kroužek kdysi patřil její matce. Byl to jediný šperk, který měla dovoleno nosit ve škole, a teď jí nešel sundat.

Uvažovala, co by si o ní matka myslela, kdyby ji teď viděla. Sídlo v Hampsteadu bylo velmi odlišné od jednopokojového bytu, kde její rodiče strávili prvních pár let manželství. Co by matka říkala, kdyby věděla o všech těch nezbednostech, které vyvedla během týdne? Nejhorší ze všeho je, uvažovala, jestli máma ví, že plánuje jít do exkluzivního fetiš klubu se svou kamarádkou Molly?

Summer prstýnek ze zvyku políbila. Chová se pošetile. Máma je mrtvá. Vstala a seběhla zbytek schodů.

…

Pootevřené rty blondýny byly vlhké a lesklé. Klečela mu u nohou, její pozice kontrastovala s její upjatou policejní uniformou s černou sukní a bílou blůzou a vlasy upravenými do drdolu. „Prosím, pane, dovolte mi poskytnout vám rozkoš,“ prosila.

Flynn se podíval dolů na ni, ocenil úhel jejího krku v téhle pozici. Později ji svlékne a rozcuchá ten efektní účes, ale ještě ne. „Ještě sis to pořádně nezasloužila. Co myslíš, Lottie?“

Nebezpečná svůdnice s havraními vlasy zavrtěla lesklým mikádem. „Ne, pane. Já bych vás měla potěšit jako první.“ Lottie měla na sobě přiléhavý latexový obleček, který stavěl na odiv její bohaté křivky. Byla dost vysoká, takže ji patnácticentimetrové podpatky stavěly málem na jeho úroveň. A obojek, který měla na sobě, tak byl dobře na dosah.

Pomalu se usmál. „Docela s tebou souhlasím, Lottie, můžeš jí ukázat, jak mě uctít svou pusou.“ Otočil se k blondýně. „Bello, zůstaň tam klečet a sleduj. Dávej pozor. Později tě podrobím zkoušce a pokud neuspěješ, nepřej si ten trest.“

Usadil se na pohovku, zatímco Lottie před ním klesla na kolena a rozepnula mu kožené kalhoty.

Vyrušila ho vibrace u jeho boku. Nedal jí povolení použít vibrátor, tak co je to? Pulzování pokračovalo a doprovázel ho zvuk Tardisu.

„Do prdele!“ Flynn neochotně otevřel oči, nechal představu těch dvou úžasných žen rozplynout a šmátral po svém telefonu. Loď se kolébala, jak lovil ve vnější kapse svých rybářských kalhot, aby ho našel a vytáhl.

„Doufám, že to stojí za to,“ zavrčel. „Lottie LeBlancová se mě právě chystala vykouřit.“

Hlas jeho šéfa byl odporně veselý, ale vůbec ne příjemný. „Řekni jí, ať si to schová na potom. Mám pro tebe práci. A zajímavou.“

„Jo?“ Flynn byl ostražitý, ale silně zaujatý. Niall ví, že jeho představa o zajímavé práci zahrnuje poloautomat H&K, půl tuctu padouchů a vyhazování věcí do povětří pomocí C4. Po snad poslední operaci ještě nebyl docela při plné síle, ale byl připravený předstírat, že je. „O co jde?“

„Ostraha. Ale nic vyloženě namáhavého, neboj se.“

Sakra, jak tohle Niall Moore dělá? O svých zraněních šéfovi nic neřekl, ale nějak si to zjistil. Je děsivé, jak to dělá. Niall pokračoval. „Je to snadná práce, ale zaměstnanecké výhody jsou úchvatné.“

„Pokračuj.“ Tohle si musí poslechnout.

„Znáš tyhle bloncky, co jsou v těch exkluzivních časopisech a říkáš si, jestli jsou skutečné?“

„Já čtu Jane‘s, An Cosantóir a New Yorker.“ Flynn naposledy použil exkluzivní časopis, když ho narval do topinkovače, který měl sloužit jako detonátor.

„V tom případě ti možná unikla. Summer O‘Sullivanová. Ohrožuje ji nějaký podělaný magor, co nenávidí jejího otce, Tima. Ty jsi ten pravý člověk, který ji ochrání.“

Tohle jméno Flynn znal. „Aerolinky O‘Sullivan? Nevěděl jsem, že ten hubatý blbeček má dceru.“ A pak mu paměť sepnula. „Počkat. Mluvíš o té blonďaté náně?“

Fotografie Summer O‘Sullivanové na první stránce Daily Star, nahé až na policejní bundu, jak křičí nadávky, když ji táhnou po Grafton Street, prodala spoustu novin.

„To si děláš srandu. Nebudu dělat tomu spratkovi chůvu. Sežeň si někoho jiného.“

„Nikoho jiného nemám.“ Flynn poprvé zachytil v Niallově hlase náznak vyčerpání. „No tak, Fugu, udělej mi laskavost. O‘Sullivan je přesně ten typ žvanila, co zničí pověst agentury, pokud mu nevyhovím. A nikoho dalšího už nemám.“

Flynn se ani nenamáhal naštvat, že ho oslovil Fug. Věděl, že pokud ho tak nazve kdokoli z Wing, znamená to Fucked Up Guy, ne Flynn Ulysses Grant. Svým způsobem, když vezme v úvahu zdroj, je to skoro kompliment. Zaměřil se na důležitou otázku. „Jak to, že nemáš žádné lidi? Když jsme spolu mluvili naposled, měl jsi půl tuctu kvalifikovaných mužů.“

„Civilisti.“ Niall zněl znechuceně. „Ani jeden z nich si s dámičkou neporadil. Jsou moc zdvořilí. Tak jsem si říkal, kdo je ten nejmíň zdvořilý člověk, co znám?“

„A ty jdi taky do hajzlu, bastarde jeden,“ řekl Flynn, ale nemyslel to vážně. Je to pravda, tak nač polemizovat. „Je to zbytečná práce.“

„Oukej, není to zrovna Východní Timor, ale je to skutečná práce. Je to jen na pár týdnů, můžeš se zatím dostat zpátky do bojové formy a vzít pak náročnější věci. Slibuju, že ti najdu něco podle tvého vkusu.“

„Něco se spoustou C4?“ zeptal se Flynn.

„Může být. Brzy bude sháňka po pár tajných agentech, něco, co si žádá tvoje zvláštní schopnosti. Pokud se můžu spolehnout, že tuhle práci bereš.“

„To je vydírání!“ Ale byl to protest jen napůl.

„Tak to ber, Fugu, a mazej k O‘Sullivanovi do Londýna co nejdřív. Pošlu ti podrobnosti.“ Niall ukončil hovor dřív, než mohl Flynn dál protestovat.

„No do prdele!“ Zíral frustrovaně na svůj telefon, ale věděl, že ho dostal. Nějakým způsobem se jeho starému parťákovi podařilo umluvit ho k několikatýdennímu hlídání blonďatého spratka.

2

Dunboy House, sídlo O‘Sullivanových blízko Hampstead Heath, připomínalo Flynnovi jeden z těch velkých domů ve středním Irsku. Byla to obří stavba v regentském stylu se sloupořadím, mramorovými schody a příjezdovou cestou lemovanou buky. Ale byla obehnaná teritoriální zdí, která by nezadržela ani dítě. Tady bude mít plné ruce práce.

Ohlásil se u bezpečnostní brány.

Na okamžik zvažoval, jak nemístně bude vypadat, ještě byl celý neupravený po výjezdu na ryby, ale nenechal se tím obtěžovat. Potřebují jeho kvalifikaci, ne uhlazený vzhled ze žurnálu. Zastavil před hlavními dveřmi svůj Venom, motorku, která je výkonnější, než vypadá, a sáhl po svém batohu. Ze starého zvyku si ho nadhodil, jako kdyby neobsahoval celý arzenál zbraní. Stálo ho to větší námahu než obvykle. Zatracená zranění. Byl odhodlaný vrátit se do své nejlepší bojové kondice co nejdřív.

Hlavní dveře byly nepatrně pootevřené. Zabezpečení bylo tak nedbalé, až ho to děsilo. „Al-Káida by sem mohla vtančit,“ zamumlal. Přinejlepším to bylo hloupé. Když nějaký šílenec vyhrožuje vaší rodině smrtí, je to trestuhodné.

Neobtěžoval se zazvonit, aby ohlásil svůj příchod, ale otevřel dveře a vešel dovnitř. Otevřené dveře znamenají podle jeho pravidel pozvání. K čertu, cokoli nezabezpečené laserem a trojitým zámkem se závorou je pro Flynna pozváním.

Hala byla chladná a šerá, s dubovým obložením a černobílými mramorovými dlaždicemi, které vypadaly originálně. Široké dřevěné schodiště vedlo jeho zrak vzhůru a nahoře jeho pozornost upoutal pohyb.

Blondýna, která měla na sobě jenom kraťounký ručník omotaný kolem prsou, sotva jí zakrýval boky, se zaobírala svými vlasy, když sestupovala dolů. „Malcolme,“ zavolala přes rameno. „Jdu do sauny. Pošli někoho s ručníky.“

Flynn uznale hvízdl. Nepřiměřený ručník odhaloval výstavní nohy, dlouhé, souměrné a lehce opálené. Chodidla měla elegantní, s vysokými nárty a nehty nalakovanými stříbrnou a růžovou barvou. Svůdná stehna byla potravou pro fantazii a Flynn si dopřál krátkou představu, jak by vypadala bez ručníku.

Zastavila na posledním schodu a oči se jí rozšířily, jako kdyby byla překvapená, že ho tu vidí. Jo, jasně, jako kdyby o něm nevěděla už od okamžiku, kdy zabočila na odpočívadlo.

Prohlédla si ho od hlavy až k patě, zkoumala ho a potom se odmítavě odvrátila. „Vchod pro personál je zezadu,“ řekla a ukázala na hlavní dveře.

Zasmál se a přišel blíž, až na schod, na němž stála. Z téhle blízkosti viděl jednotlivé řasy kolem jejích tmavě modrých očí. Neměla žádný mejkap, ale voněla něčím exotickým a drahým.

Udělala půl kroku dozadu, než se zarazila a vzdorovitě na něj zírala.

„Obvykle musím lidem platit, aby řekli něco tak otřepaného. Ale neboj se, nezapomenu.“

Impulzivně ji zatahal za vlhké vlasy. Něco na jejich struktuře bylo špatně; na její osobnost nebyly dost živoucí. Na okamžik zmírnila, zhoupla se nepatrně jeho směrem, než jí rozhořčením ztuhla páteř a ona vyštěkla: „Dej ze mě ty ruce pryč.“

Flynn ji pustil. Dostal odpověď, kterou potřeboval.

„Jen jsem se chtěl podívat, jestli jsou záclony stejné jako koberec – když už jsi mě cestou dolů tak laskavě nechala podívat se na koberec.“

Potupeně zalapala po dechu a přitáhla si ručník blíž k tělu. „Co si to dovoluješ?“

Zasmál se. „To se ptáš po tom, co ses promenovala před cizím chlapem jenom v ručníku? To si asi děláš srandu.“

„Nechám tě vyhodit, stejně jako ty před tebou.“

„Jsem zklamaný. Nemyslel jsem, že to vzdáš tak snadno. Typická blondýna, řekl bych, i když nepravá.“

Záblesk v jejích očích ho rozesmál.

„Ty smrdíš!“

Co opustil loď, neměl příležitost se osprchovat, takže to byla pravda. „Nic lepšího neumíš? Je ti snad pět?“

Přerušilo ho zakašlání z boku haly. „Ehm. Pokud jste vy dva doflirtovali, potřebuju si promluvit s panem Grantem.“

Flynn naznačil jejím směrem úsměv, který sliboval v budoucnosti zajímavé věci, a pak se odvrátil.

„Teflon“ Tim O‘Sullivan byl menší, než Flynn čekal. V televizi, kde byl často vidět, jak vyzývá vládu, aby se přestala angažovat v leteckém byznysu a už se do toho nevměšovala, byl větší než ve skutečnosti. Ve své kanceláři, překvapivě moderní na tak starobylou budovu, byl malý a šlachovitý, plný nervózní energie, s aurou dravé inteligence.

Pokynul Flynnovi, aby se posadil do velkého koženého křesla, které vypadalo nejmíň jako stoleté, zatímco sám usedl za těžký mahagonový stůl. Flynn místo toho vzal moderní dřevěnou židli, která mu umožní vyskočit, aniž by si musel probojovávat cestu ven kupou koňských žíní. O‘Sullivan na to nic neřekl, ale jeho bystré oči to postřehly.

„Omlouvám se za tu malou epizodu,“ začal. „Ale jsem rád, že jsem to viděl. Jak zjistíte, Summer je pořádné sousto a nese nelibě, že má mít bodyguarda. Vypěstovala si nadání, jak se jich zbavit. Rád vidím, že se nenecháte jen tak zastrašit.“

Flynn se krátce usmál. „Ne, myslím, že můžu bezpečně říct, že se jen tak neleknu.“

O‘Sullivan zběžně mrkl na obrazovku notebooku. „Niall Moore mi o vás podal nějaké informace. Vypadáte jako víc než schopný postarat se o mou dceru.“

„Jsem rád, že si to myslíte.“ Samozřejmě, Niall neřekl O‘Sullivanovi všechno. Kdyby věděl, jak vražedný Flynn je, nikdy by ho do svého domu nepozval.

Zatímco se ostatní divize elitních agentů chvástají, jak drsný trénink podstoupili námořní SEALS nebo SAS, irští armádní rangeři Wings neříkají nic, jen si jdou po svých.

O‘Sullivan si povzdechl. „Je to to nejhorší období, kdy odjet, ale nemůžu s tím nic dělat.“

„Můžete mě zasvětit do situace, pane?“ Flynn dostal nějaké podrobnosti od Nialla, ale je dobrým zvykem ujistit se, že v informacích nemá žádné mezery. Kromě toho, všichni lžou a je užitečné zjistit, o čem lže O‘Sullivan.

Starší z mužů se naklonil dopředu a otočil obrazovku počítače, aby na ni Flynn viděl. „Ta zatracená havárie. OS723 z Atlanty havaroval cestou na Heathrow a zemřelo sedmnáct lidí. Vyšetřování BAA nás už očistilo; nehodu způsobilo kolo, které odpadlo z letadla, co letělo před ním, ale myslíte, že tomu ti magoři věří? Kdepak, musí to být moje chyba. Jen proto, že šlo o finančně výhodný let, neřežeme zatáčky. Zatraceně, naši piloti mají lepší plat, než je průměr. Vy – “

O‘Sullivan byl celý nažhavený pokračovat ve své tirádě, ale zkrotil ho Flynnův pohled. Trochu se zklidnil. „Každopádně, musím do Atlanty na schůzi Federálního leteckého úřadu. Chci rozšířit svoje operace do Států, ale mám obavy o Summer. Obzvlášť po tom loňském incidentu.“

Flynn zpozorněl. „Po jakém incidentu?“

„Nějaký chlápek smetl její auto ani ne kilometr odtud a ani nezastavil. Ani nezavolal 999. Kolem se potuluje spousta zlých parchantů, takže nechci, aby Summer byla sama.“

„Proč ji nevezmete s sebou?“ Zdálo se to jako evidentní řešení.

„Chce zůstat tady.“

„Při vší úctě,“ Flynn se snažil být co nejdiplomatičtější, ale nebyl si jistý, jestli úspěšně. „Tenhle dům je z hlediska zabezpečení noční můra. Vezměte ji s sebou nebo ji pošlete někam, kde je bezpečněji.“

O‘Sullivan si povzdechl. „Nepojede se mnou. Říká, že Atlantu nenávidí. A nic ji nepřiměje vrátit se do Irska.“

„Jste její otec. Donuťte ji dělat, co jí řeknete.“ Zdálo se mu to dost jednoduché.

Starší muž ho obdařil lítostným pohledem. „Je vidět, že nemáte děti. Je odhodlaná zůstat tady, takže potřebuju někoho, s kým bude v bezpečí. Můžete to udělat?“

Flynn přikývl. „Pokud se dohodneme, že vyhodit mě může jenom Niall Moore. Ona ne. A dostanu neomezenou plnou moc udělat cokoli, abych ji udržel v bezpečí.“ O‘Sullivan kývl a Flynn pokračoval: „Potřebuju plány domu, bezpečnostního systému, rozpis personálu, hesla, seznam všech lidí, kteří mají přístup, jakékoli další informace, co máte.“

O‘Sullivan měl plné ruce práce s hledáním souborů ve svém počítači a reptal si pod vousy podrobnosti, které Flynn požadoval. „Kolem prezidentky by bylo míň povyku.“

Flynn ho zaslechl. „To bylo snazší. Ta aspoň dělala, co se jí řeklo.“

O‘Sullivan byl na vteřinu v šoku a pak se rozesmál. „Teď vím, že je moje holčička v dobrých rukou.“

…

Summer za sebou třískla dveřmi od pokoje. Ten má ale nervy. Napochoduje si hlavním vchodem, jako kdyby mu to tu patřilo. A jak byl ošuntělý. Koženou bundu měl obnošenou. Tmavé džíny samou skvrnu od oleje a páchl rybami. Co je to za způsoby, objevit se takhle na pracovním pohovoru?

„Ryba,“ vyštěkla na svůj odraz, když si prsty probírala svou zacuchanou hřívu nastavených vlasů. Za ty peníze, co stály, k nim měla vyfasovat ještě osobního kadeřníka. Co ji to vůbec popadlo, jít na blond? Myslela si, že jí to dodá roztomilý a temperamentní vzhled, ne divoký, a že to nebude tak náročné na údržbu.

„Tak tedy záclony a koberec.“ Kdo si sakra myslí, že je, aby s ní takhle mluvil? Nic mu do toho není, že tenhle měsíc nebyla v kosmetickém salónu. Natož aby to takhle komentoval.

„Arogantní idiot.“ Jako kdyby měl tu nejmenší šanci, aby se jí dostal na tělo a sblížil se s ní. Nedotkla by se ho ani třímetrovou tyčí. A co mělo znamenat to zatahání za vlasy? Zmocnil se jí, jako by ji vlastnil. Je škoda, že táta nedorazil dřív, aby tu scénu viděl. Poslal by ho pakovat.

Summer potlačila chvění, když si vybavila, jak blízko ní byl. Pod tmavým strništěm měl pevnou čelist. Rysy v obličeji byly silně mužné. Lícní kosti ostré jako břitva a nepatrně zakřivený nos mu propůjčoval náznak hrozby. To není žádný hezounek na hraní. A ty oči. Oříškové se zelenými a zlatými skvrnkami pod hustým obočím. Fascinující a trochu nebezpečné. Bude jí trvat víc než pouhý den, aby se ho zbavila, a dochází jí čas. Do víkendu potřebuje být bez bodyguarda, nebo nebude žádný Noir.

Táta bude pryč skoro měsíc. Určitě nemůže uvažovat nad tím, že ji s ním nechá samotnou? Musí se ujistit, že to tak není.

Summer se natáhla po žehličce na vlasy, aby přetransformovala hustou hřívu do ležérních kaskádovitých kudrn. Nanesla si trochu mejkapu. Ne mnoho, chtěla vypadat nevinně. Sotva přetřela řasy řasenkou a přidala slabou vrstvu růžové rtěnky, aby dosáhla efektu jemnosti. Světlé džíny, pěkná kytičkovaná halenka a je z ní tatínkova sladká holčička.

Našpulila na svůj odraz rty. „Prosím, nenechávej mě tu s tím ošklivým mužem.“

Vklouzla do sandálů a naposledy letmo pohlédla do zrcadla. Ostatních se dokázala zbavit bez větších obtíží. Táta nemůže v žádném případě nechat toho ošuntělého arogantního chlapa, aby jí velel, zatímco bude pryč. Zbytečně panikaří.

Přede dveřmi do kanceláře Summer na okamžik zaváhala. Bez pozvání nemá nikdo dovoleno vstoupit. Zdvihla ruku, aby zaklepala, když zevnitř zaslechla smích. To ji moc nepovzbudilo. Na její vkus si až moc notovali. Zaklepala na dveře a vešla dovnitř.

Táta měl povolenou kravatu a rozepnutý knoflíček košile u krku, jisté znamení, že je uvolněný. Naproti němu, kde obvykle sedává ona, seděl Ryboun. Jeho pohodový úsměv zmizel, jakmile ji uviděl, a vstal.

„Slečno O‘Sullivanová.“ Sklonil hlavu. Zachytila slabý náznak ostrého skotského akcentu. To není fér. Tenhle akcent jediný na světě zaručoval, že dokáže roztavit led a zrychlit jí tep. Zrakem ji přelétl od hlavy k patě a vstřebával všechno, od jejích lesklých vlasů po nalakované nehty jejích prstů na nohou, než zachytil její pohled a zadíval se jí do očí.

Summer neuhnula. Byla zvyklá, že na ni muži zírají. Je to součást hry. Sladce se na něj usmála. „Jsem Summer a obávám se, že jsem teď v nevýhodě. Jak vás mám oslovovat?“

„Tohle je Flynn Grant,“ řekl její otec. „O všechno se postará, zatímco budu pryč.“

Seděla vzpřímeně na židli a zdrženlivě založila ruce. „Předpokládám, že tím ,o všechno‘ míníš mě? Nemyslíš, že bych měla mít na výběr, s kým budu příští tři týdny žít?“

„Už jsi měla na výběr dost. Teď vybírám já. Pan Grant je nejlepší dostupný člověk. Ani nepostřehneš, že tu je.“

Vzhledem k nepatrnému zacukání té arogantní pusy si tím Summer nebyla moc jistá. Vlastně by se klidně vsadila, že Flynn Grant umí být totální osina v zadku.

Její otec se už rozhodl. Má dalšího zatraceného bodyguarda. Tuhle malou potyčku prohrála, ale stále má čas, aby Flynna donutila zapakovat a vrátit se, odkud přišel. Blýskla po něm znuděným pohledem. „Určitě máš pravdu. Teď, když mě pánové omluvíte, se půjdu podívat, jak je na tom kuchař s večeří. Přepokládám, že zůstanete, pane Grante?“

„To je od vás velice laskavé, Summer.“ Ten úšklebek je zpátky.

„Nějaké alergie nebo zdravotní potíže, o kterých bychom měli vědět? Nechceme vás nešťastnou náhodou otrávit.“

„To určitě nechcete,“ souhlasil vyrovnaně. „Žádné zdravotní potíže. Žádné alergie.“

Summer vešla do haly. „Škoda,“ mumlala si pro sebe.

…

Flynn sledoval uznalým pohledem, jak Summer opouští pracovnu. Bylo to pozadí hodné jeho pozornosti; pevné, zaoblené a svůdné. Samozřejmě, celé to balení bylo pokušení. Vzhled sladké holčičky odvedle byl takový kontrast k siréně na schodech, když přišel, a podivil se nad tím, kdo Summer vlastně je.

Obrátil se zpátky k O‘Sullivanovi. „Pokud jste spokojený, můžu se hned nastěhovat a dát se do práce.“ Když mu bratr posílal kufr s nezbytnostmi, mohl také poslat dostatek elegantních šatů, které by mohly obstát, zatímco tu bude. Tohle je kultivovaný dům; měl by se obléknout tak, aby zapadl. A vůbec to nemělo co dělat s tím, že chce napravit první dojem, jaký na Summer udělal. Vůbec ne.

O hodinu později už byl čistý a vyhladovělý. Ozval se zvonek ohlašující, že se podává večeře. Flynna zajímalo, co má očekávat. Pokud jídlo připravily krásné ruce Summer, nepochyboval, že bude obsahovat štědrou porci arzénu. Ale jaká je šance, že to malá slečna Sluníčko umí v kuchyni? Pěkně nízká, vsadil by se.

Šel za nosem dolů dlouhou chodbou lemovanou dvojitými dveřmi a velikým oknem na konci, s výhledem na park. Nad cenou takového domu v jedné z nejlepších čtvrtí Londýna hvízdnul. Tahle rodina má pořádné peníze.

Na stěnách jídelny visely portréty lidí z osmnáctého a devatenáctého století a Flynn by se vsadil, že nejsou příbuzní O‘Sullivanových. Summer a její otec už seděli za starožitným mahagonovým stolem. Flynn se posadil na třetí místo. Na rodinnou večeři bylo vše pozoruhodně formální. Flynn uvažoval, o co Summer jde.

O nic, jak se ukázalo. Byla zdvořilost sama, pobízela ho, aby se posadil a udělal si pohodlí. Jídlo se bude podávat, jakmile se usadí.

Na večeři se oblékla, měla na sobě důmyslné černé šaty s odhalenými pažemi a krkem, až na diamantový náramek, který jí obkroužil zápěstí. Vlasy měla vyčesané v elegantním stylu, jenž odhaloval její křehký krk.

Flynn potlačoval nutkání, které v něm vyvolával pohled na ten zranitelný krk. Tohle není správný čas ani místo. Summer není vhodná dívka a její otec je oba pozoruje. Lehni, chlapče, nařídil svému neukázněnému pohlavnímu pudu. Ale i tak bylo tohle vrtění vítané. Po poslední operaci polyká tolik léků, že měl obavy z chemické kastrace.

„Ach, zapomněla jsem se zmínit? K večeři se oblékáme,“ řekla mu Summer s okouzlujícím úsměvem.

Oplatil jí ho, nedovolil jí, aby ho dostala. „Jsem oblečený. Ale jestli chcete, můžu chodit nahý.“ Začal si rozepínat knoflíčky u košile.

„Přestaňte!“

Tim se při instinktivní reakci Summer zahihňal. Ale Flynn si pomyslel, že v jejích očích zahlédl záblesk zájmu. David mu poslal jeho univerzální kufr. Předpokládá, že by z něj mohl vyhrabat něco formálního na večeři, ale byl ochotný se vsadit, že celá tahle záležitost s oblékáním na večeři byl od Summer jen další pokus, jak dosáhnout, aby se cítil nesvůj. Nakrátko si představil, jak rád by jí podobné pocity přivodil sám. S vyšpuleným zadkem, ohnutá přes koleno. Lehni, chlapče, řekl svému libidu. Tohle se nikdy nestane.

Summer se vzchopila. „Můžete nosit, co chcete.“ Vzala do ruky svůj ubrousek a přitiskla si ho na rty.

Podávalo se jídlo. Jako předkrm dostali vývar servírovaný s maličkými kousky toastu Maleba. Byl báječně ochucený a Flynn by klidně vypil tři misky. Summer jedla po malých lžičkách a přitom štěbetala o počasí, obraz dokonalé hostitelky.

Jako další chod přišlo bylinkové sufflé, lehké a vzdušné a nehmotné. Následoval zelený salát se sekanými mandlemi a opečenými piniovými oříšky. Tim do nich šťouchal vidličkou. „Co je sakra tohle za věc?“

„Salát,“ řekla Summer klidně. „Jíš příliš mnoho mastného jídla. Tohle je pro tebe mnohem lepší.“ Obrátila se k Flynnovi. „Nemyslíte, pane Grante?“

„Ano, velmi zdravé. Pokud jste králík.“ Flynn si strčil plnou vidličku do pusy a energicky žvýkal. „Škoda tesáků na tohle, ale nejspíš jste lehká.“

Ztuhla. „Prosím?!“ Byla tak uražená a rozčilená, že by v tom nezahanbila samotnou Královnu.

Škodolibě se zazubil. „Myslím tím, že máte ráda lehké jídlo. Nic, co musíte lovit nebo zabíjet.“

„Mám ráda zdravé jídlo. A vy byste měl taky, pokud vás zajímá vaše srdce.“

Žvýkal poslední kousek salátu. „Moje srdce je v pohodě, díky. Můžete říct totéž?“

Obrátila se k němu bokem, čímž se mu naskytl zajímavý výhled na její holá záda. Nezajímalo ho, že se k němu chová odmítavě. Dostal tu příležitost sledovat otce společně s dcerou.

Skutečně se mají moc rádi, usoudil, ale evidentně mezi nimi fungují jakési skryté spodní proudy. Upřímně nedokázal přijít na to, který z těch dvou manipuluje toho druhého.

Při sorbetu vydal Tim seznam instrukcí pro ně oba, počínaje tím, že Summer udělá, co jí Flynn řekne. Její výraz byl v tu chvíli k nezaplacení. Flynn musí být neustále se Summer a postarat se nejen o to, že zůstane naživu, ale taky že se nedostane do potíží. „Nechci o tobě zase číst v bulváru, jasné?“ řekl Summer.

„Samozřejmě, tati. Budu jako anděl.“ Flynn věřil v její poslušnost a sladký úsměv asi stejně jako komárovi v nudistické kolonii. „A nebudeš nic namítat, když si pozvu pár přátel, aby mi dělali společnost, zatímco budeš pryč?“

Flynnovo „Ne!“ bylo automatické, ale Summer ho ignorovala, mluvila jenom s Timem.

„Prosím, tati. Budu moc opuštěná, až budeš pryč, a když si nebudu mít s kým povídat, budu se nudit.“ Flynn rozpoznal výhružku, když ji zaslechl, ale Tim váhal.

„No tak dobře. Jen pár přátel. Ale přesto budeš poslouchat Flynna.“

Věnovala mu zářivý úsměv. „Díky, tati. To bude taková zábava!“

Flynn zasténal. Měl z toho špatný pocit. Poklepal si na břicho. „Mám ještě hlad. Kde je nejbližší bufáč?“

3

Flynn mlčky snídal se svým šéfem. Tedy on mlčel, ale O‘Sullivan to bohatě vynahradil; stěžoval si na zabezpečení na letišti, na skutečnost, že likvidní limity platí i pro muže, který vlastní aerolinky, na kávu bez kofeinu, na které Summer trvá, aby ji pil namísto své vražedné kávy, a na hosty, které si Summer zve, když je pryč.

„Podělaný Mike Chester! Co se sakra zahazuješ s australským hráčem rugby? Není tu dost Irů, co by ti vyhovovali? Víš, že mu jde jen o jednu věc, a přísahám bohu, tu od tebe nedostane.“

„Samozřejmě že ne, tati.“ Její vážný tón Flynna neošálil a sám se podivil, jak to, že se otec nechá tak snadno utáhnout na vařené nudli. Alespoň snídaně v Dunboy House byla výživná a Flynn si dopřál čtvrté vejce, aby se posílil na nadcházející den. Soudě podle včerejší večeře by mohl hladovět po zbytek svého pobytu tady.

„A pokud jde o ty dvě prázdné hlavy, co sis pozvala – nevěděl jsem, že holky s minusovým IQ vypouštějí ven,“ pokračoval O‘Sullivan.

„Myslela jsem, že Maya a Natasha jsou ten typ holek, se kterými chceš, abych se kamarádila. Dobrá rodina, nóbl školy, Royal Ascot a tak podobně.“

„Chci, abys měla kamarády s dobrým zázemím, ale aspoň si vybírej ty, co mají pár použitelných mozkových buněk. Ty dvě nemají nadání na nic kromě utrácení peněz, pití a jak ze sebe udělat blázny v bulváru.“ O‘Sullivan přerušil svou tirádu, aby se zhluboka napil kávy a protáhl obličej.

„Kdo je to?“ zeptal se Flynn a přitáhl svým směrem dva páry identicky modrých očí. Bylo mu jedno, jestli přerušil rodinnou potyčku.

„A co je vám do toho?“ zeptala se Summer.

„Jsem zodpovědný za to, udržet vás v bezpečí; potřebuju vědět, kdo jsou, abych mohl nechat zkontrolovat jejich záznamy.“ Usilovně se snažil udržet svůj hlas v klidu; měl na paměti všechna Niallova varování, aby nevytáčel nadřízené.

Přes tvář se jí mihlo cosi, co vypadalo jako strach, ale dost pohotově odpověděla. „Maya Wilson-Smytheová a Natasha Forbesová.“

„Děláte si ze mě srandu!“ Ve skutečném životě se takhle nikdo nejmenuje, že ne?

Zmrazila ho pohledem. „Máte s tím nějaký problém?“

„Ne, neměl by být problém je vysledovat. Budu o nich vědět všechno, až k okamžiku jejich početí.“ Znovu se objevil záblesk znepokojení. Summer O‘Sullivanová něco skrývá.

Nebyl v Dunboy House ani hodinu, když mu Malcolm předložil slušnou verzi toho, jak se Summer zbavila všech bodyguardů před ním. Veškeré podrobnosti, které ten zoufale zdvořilý majordomus vynechal, mu doplnila nová služka a kuchař. Kuchař ještě přidal řadu vybraných přízvisek na adresu panovačné dámičky, která si myslí, že neví, jak dělat svou práci. Jeanu Carrierovi se nelíbil přístup Summer o nic víc než Flynnovi samotnému.

„Páreček barbín,“ pokračoval O‘Sullivan. „Víš co, pozvu tvou sestřenici Sinead, aby přijela a dělala ti společnost.“ Ignoroval protesty Summer, vzal telefon a poslal krátkou zprávu. „Tak. Přidá se k tobě nejspíš zítra nebo další den.“

„Tati, to není fér. Musela jsem ji snášet roky na internátu a na vysoké. Nemůžeš čekat, že to s ní vydržím, až teď na mě bude dělat kyselé obličeje.“

O‘Sullivan si jí nevšímal a obrátil se k Flynnovi. „Víte, co musíte udělat? Nejen že se postaráte o bezpečí Summer, ale taky se nesmí dostat do maléru. Poslední, co potřebuju, až budu v Americe, jsou zprávy o tom, že má dcera opět vláčí mou reputaci bahnem. Nebudou žádné skandály, žádné fotky v bulváru. Nic! Jasné?“

Flynn přikývl, zatímco Summer vzdorovitě našpulila rty. „Už jsem zajistil vylepšený bezpečnostní systém do domu. Nainstalují ho dnes. A požádám pana Moorea, aby poslal dvě bodyguardky jako zálohu.“

„Cože? Ne!“ Pobouření Summer bylo nehrané. „To není nutné.“

„Je to holé minimum, potřebné k tomu, aby byla v bezpečí, pokud někam půjde,“ řekl Flynn klidně. „Vaše volba, pane.“

S tváří zrudlou rozhořčením Summer vypadala mladší a hezčí, stála by za hřích. Dnes ráno se tváří jako sladká holčička odvedle. „Ne, tati, prosím, nepotřebuju další cizí lidi v domě. Slibuju, že se nedostanu do žádných potíží a nebudu dělat nic, co by panu Grantovi komplikovalo práci.“

„Budete poslouchat moje pravidla?“ zeptal se Flynn.

Vzdorovitě přikývla.

„A dělat, co vám řeknu?“

Další přikývnutí.

„Všechno, co vám řeknu?“

Ty bouřlivé modré oči se zablýskly, ale přikývla. „Nebudu dělat potíže.“

Flynn jí nevěřil ani slovo a byl zvědavý, co přesně má Summer O‘Sullivanová za lubem. Vsadil by svůj nejlepší samopal H&K, že jsou to potíže.

Tim souhlasil, že bodyguardky nejsou třeba, a potom odešel za přívalu nadávek, posledních instrukcí, objetí a opravdově vyhlížejícího slzení Summer. Vypadá to, že dámičce bude otec opravdu chybět. Nebo jí možná bude chybět někdo, koho si může omotávat okolo svých prstů s dokonalou manikúrou?

…

Summer znova zkontrolovala hodinky. Natasha a Maya jsou na cestě a miláček Mike s sebou přivede svého australského kamaráda Gavina. Ubytuje holky a kluky v hostinských pokojích na různých patrech – přece je nebude kazit. Neřekla Flynnovi ani tátovi, že pozvala další hosty – Molly a jejího nového přítele Roberta. Molly zněla v telefonu opravdu nadšeně a říkala, že má spoustu novinek. Robert je skutečný Dom a bude schvalovat přihlášku Summer, aby mohla navštívit Noir. Při té vyhlídce se jí rozbušilo srdce.

Jediný problém byl Flynn. Aniž by požádal o její svolení, nastěhoval se ten arogantní Skot do sousedního pokoje a zavolal zámečníka, aby vypáčil zapečetěné dveře mezi oběma apartmány. Vymluvil se na to, že k ní potřebuje mít rychlý přístup v případě nebezpečí. Pořád kvůli tomu byla naštvaná. Jediné nebezpečí, které hrozilo, bylo, že příštích několik dní bude žít jako jeptiška. Musí si s Flynnem upřímně promluvit. Je na čase ukázat mu jeho místo.

Aniž by se obtěžovala klepat, otevřela obnovené dveře. Krátkou chodbičku mezi oběma pokoji lemovaly skříňky. Ne že by se jí nehodilo víc místa pro šaty. Před zavřenými dveřmi zaváhala a rozhodla se, že se klepáním nebude obtěžovat. Vždyť je to personál, proboha!

Summer vrazila dovnitř. Dveře do jeho koupelny byly zavřené a ložnice prázdná. Neuškodí rychle se porozhlédnout po jeho věcech. Prohrabala se mu oblečením. Spousta obyčejných věcí. Tmavé barvy, ale dobrá kvalita. Lákala ji toaletní taštička a Summer rozepnula zip. Standardní věci. Břitva. Mýdlo, které vonělo jako vetiver. Bylo docela příjemné. Kondomy – dvě balení, ani jedno otevřené. Zamračila se. Vůbec ji to nepřekvapuje, když vezme v úvahu jeho naprostý nedostatek v umění šarmu.

Vzala do ruky lahvičku Etro a přičichla. Flynn se vyzná, ale co dělá s drahou italskou kolínskou, když se tu producíruje oblečený jako vandrák?

Summer nakopla cosi pod postelí. Co tam asi ukrývá? Klekla si a našla tam objemnou tmavou těžkou tašku. Ze všech sil zatáhla a neobratně přistála na zadku.

„Idiote,“ zamumlala. Připadalo jí to jako činky. Možná si s sebou přinesl svou vlastní posilovnu. V suterénu mají jednu plně vybavenou. Patří mu to, když se nejdřív nezeptal. Rozepnula zip a gratulovala si, když zaslechla cinkání kovu. Měla pravdu. Musí to být posilovací náčiní.

Kovová tyč byla tmavá a dlouhá a měla divný konec. Těžko by se na ni dalo zavěsit závaží. Sáhla dovnitř a nahmatala rukověť. Vlastně ne tak docela. Na dotek byla chladná a těžká. Summer ji vytáhla ven. Byla to zbraň. Pro Krista pána! Flynn do jejich domu přinesl zbraně.

Summer byla ráda, že klečí. Nebyla si jistá, jestli by ji nohy unesly. Dveře se otevřely a ona se neměla kam schovat.

„Máš ve zvyku hrabat se lidem ve věcech, nebo jenom najatým pomocným silám?“

Flynn přimhouřil oči a ona si nebyla jistá, jestli je to projev nesouhlasu, že ji našel s dostatečným arzenálem na to, aby začala malou válku, nebo fakt, že jí byly vidět celé nohy. Měla nutkání stáhnout si krátkou sukni dolů, ale zaťala zuby a potlačila ho. Flynnovi se dokáže víc než rovnat a tohle není příležitost, kdy ukázat slabost. „Plánoval jsi tenhle víkend vykrást banku?“

Zacukaly mu koutky, než se mu ústa roztáhla do nefalšovaného úsměvu, který zjemnil jeho drsnou tvář. „Ne. Kdybych chtěl vykrást banku, vzal bych si C4. Je to rychlejší,“ řekl.

„Co je C4?“

„Moje oblíbená výbušnina,“ řekl s úsměvem.

„Takže tohle všechno je kvůli mně?“ Summer pohladila temnou kovovou hlaveň, potěšená, když v jeho tváři zachytila stopy nervozity.

„Všechno kvůli tobě, drahoušku.“ Obličej měl zase vážný, náznak humoru byl pryč.

Nevěděla, co říct. Zamrazilo ji v zádech. Flynn má zbraně. Tohle už není vtip. Její táta je pryč a ona tady trčí s akčním hrdinou. Tohle není možné. Vyškrábala se na nohy a protáhla se kolem něj. „Tak ať je nemám na očích,“ řekla prudce.

…

Alarm Flynna upozornil, když k bráně dorazilo první auto. „Kdo je to?“ ptal se.

„Ee, tady Maya a Natasha,“ odpověděl nejistý hlas. „Je to Dunboy House, ne?“

Průmyslovou kamerou viděl dvě blondýny v červeném Mercedesu kabriolet. Jedna z nich si upravovala rtěnku ve zpětném zrcátku. Řidička se rozhlížela, jako by vůbec netušila, kde je.

Vyfotil si poznávací značku auta a stiskl tlačítko, aby otevřel bránu.

Summer spěchala dolů ze schodů, když coupé zabočilo a se sprškou štěrku zastavilo, a obě dívky vyšly schody k hlavním dveřím. „Natasho, Mayo, jsem ráda, že jste dorazily.“

Pištěly radostí, když ji uviděly, a mávaly dvěma lahvemi Moëtu. „Je čas na večírek.“

Jo, to je tedy páreček prázdných hlav, o tom není pochyb.

Sotva otevřely první láhev, když dorazilo další auto. Byl to robustní pikap s australskou vlajkou. Kytarový rif Muse předcházel oba muže uvnitř. Summer spěchala ven, aby je přivítala, následovaná Prázdnou hlavou jedna a dvě. „Miku, Gavine, jsem tak ráda, že jste dorazili.“

Mike, velký blonďák, ji zdvihl ze země a zatočil se s ní, přitom ji hlučně a nadšeně políbil. „Moje skvělá holka, vypadáš líp než kdy jindy.“ Dal jí další hlasitý polibek a postavil ji na zem. Flynn usoudil, že se mu tenhle týpek vůbec nelíbí.

Druhý muž, stejně tak velký, ale s trochu střapatými tmavými vlasy a tak intenzivním opálením, že na něm bílá košile vypadala jako elektrická, Summer rychle objal a ona si přitáhla jeho hlavu, aby mu mohla dát pusu na tvář. „Gavine, co jsi tak odtažitý?“ Vlekla oba muže do přijímacího pokoje, aniž by se namáhala do skupinky začlenit Flynna.

Rychle si prohlédl pikap, celý ho zkontroloval a následoval je dovnitř.

Summer měla plné ruce práce, aby všem nalila pití a instruovala někoho z personálu, aby odnesl zavazadla nahoru, a všechny vzájemně představovala. Byla zkušená hostitelka a měla ten dar, že se v její přítomnosti lidi uvolní. Kromě něho.

Alarm u brány ho upozornil, že jsou tu další návštěvníci. Zkontroloval kameru a venku uviděl zelený Jaguár. „Kdo je to?“ zeptal se.

„Robert Fielding a Molly Ainsworthová,“ řekl ženský hlas. „Summer nás očekává.“

„Počkejte.“ Na tohle ho nikdo neupozornil. Summer mu musí něco vysvětlit.

„No ano, copak jsem se o nich nezmínila?“ řekla Summer nevinně, ale prozradil ji rozechvělý hlas. „Jsou to staří přátelé.“

Když se za ně Summer zaručila, pustil je Flynn dovnitř, ale později si je prověří.

Tihle návštěvníci ho překvapili. Molly Ainsworthová byla drobný skřítek se šibalským střihem a špičatou bradou. Překypovala nervózní energií a nadšeně Summer objala. „Nemůžu uvěřit, že jsme konečně tady. Byl příšerný provoz.“ Tvář jí rozzářil úsměv, který odhalil ďolíčky ve tvářích.

Robert Fielding byl vysoký alespoň 188 centimetrů, s širokými rameny a tělem plavce. Byl vyrovnaný, sebejistý a oplýval aurou moci a starého rodinného jmění. Dokonce se tak i oblékal, měl na sobě tmavomodrý blejzr, který zvýrazňoval jeho světlé vlasy a modré oči.

Formálně potřásl Summer rukou. „Slečno O‘Sullivanová, je mi potěšením se s vámi setkat.“

„Myslíte zase, ne?“ řekla Summer. „Určitě jste nezapomněl na Hickstead?“

Mírně se poklonil. „Zajisté.“

Summer je vedla do přijímacího pokoje, Flynn za nimi. „No tak, všichni, pojďme si dát před večeří drink.“

…

Summer se ulevilo, že se Flynn drží stranou, když zkontrolovala kuchyň a doladila na večeři poslední drobnosti. I když byla tátovou hostitelkou už léta, nikdy nebyla tak nervózní. Bylo životně důležité udělat na Roberta Fieldinga dojem. Molly říkala, že miluje dobré jídlo, takže si s menu hrozně potrápila hlavu. Ale když do sebe obrátila druhou skleničku šampaňského, už si s tím nedělala starosti.

Robert byl hezký a rozhodně měl něco do sebe. Aura vladaře? Očekávání, že vždycky dostane, co chce? Něco, z čeho se chvěla. Nebo to možná způsobovalo vědomí, že je Dom. Její první skutečný Dom. Přesně jako ti z románů, které si stahovala do svého Kindlu.

Usadili se u stolu. Otravné bylo, že Flynn, který se neobtěžoval ukázat se na drink před večeří, dorazil na poslední chvíli a trval na tom, že bude sedět vedle ní. Spolkla další doušek šampusu.

Dívky nad přinesenými talíři obdivně vzdychaly. Ravioli z cornwallského kraba, kousky artyčokových srdíček a omáčka z citrónové trávy.

Předkrm byl krásný – a maličký. Sotva sousto jídla naaranžované na příliš velkých talířích. Po předchozím večeru, kdy Flynn reptal nad salátem, byla Summer najednou nervózní z jeho reakce na předkrm. Nezklamal ji. Vzal jediný kousek ravioli mezi prsty, vhodil si ho do úst a celý spolkl. Gavin a Mike následovali jeho příklad s hlasitým smíchem.

Robert na ně upřel dotčený pohled a pokračoval v krájení svého kousku těstoviny, který označil za dokonale al dente. Vychutnával omáčku jako znalec. Summer se ulevilo, když byly talíře sklizené ze stolu, a doufala, že je připravený další chod. Plaisirs du Mer – divoká kambala, ústřice, hřebenatka, plátky okurky a wasabi.

Sestavu přinesli ve tvaru znamenité věže a Summer pocítila malé vzrušení, když se Robertovi rozzářily oči.

„Co je ta zelená věc?“ zeptal se Gavin.

„To bude salát,“ odpověděl Mike a zkoumal jediný list kerblíku. Ozval se další výbuch smíchu a Summer je zpražila pohledem.

„Mmm, zeleň,“ liboval si Flynn. Strčil ukazovák do maličké zelené hromádky a zvedl ho ke rtům.

„Ne!“ To slovo jí vylétlo z úst dřív, než tomu stihla zabránit. „Je to pálivé.“ Snažila se, aby to znělo rozumně. „Aby ses nepopálil.“

Vynutila úsměv. Tajně by byla šťastná, kdyby Flynn snědl celý talíř wasabi. Doufala, že by pak strávil půl večera na záchodě. Na chvíli by ho měla z cesty.

Ignoroval ji a olízl si prst bez jediného náznaku znepokojení. Elegantní rybí chod napíchl a spolkl za pár vteřin. Když Gavin požádal o pivo, Flynn oznámil, že nějaké chladí v kuchyni. Zhluboka se nadechla a snažila se neprobodnout ho pohledem.

Robert pečlivě rozkrájel svou rybu na jednotlivé kousky, než je po jednom vložil do úst. „Vidím, že máš ráda podívanou, Summer. Obdivuji ženu, která používá svou představivost.“

Zaslechla cosi, co znělo jako posměšně odfrknutí ze židle vedle ní, a nevšímala si toho. Flynn za tohle zaplatí.

Natasha zatleskala rukama, když přinesli hlavní chod. Pečený telecí filet rosé. Summer by nepřiznala, že telecí nemá ráda.

Gavin chlastal šampaňské, jako by to byla voda. „Trocha masa pro chlapy. Už bylo na čase.“

Summer by ho s radostí zapíchla vidličkou. Zakrojila do masa, postrkovala ho po talíři a předstírala, že jí. Nesnesla pomyšlení na to, jak berou telátka jejich matkám.

„Nemáš hlad?“ zeptal se Flynn, než napíchl její telecí a hodil si ho na svůj talíř.

Robert na ně přemýšlivě zíral. „Nedošlo mi, že jsi –“

„Její přítel,“ kontroval bez mrknutí Flynn.

„Chtěl jsem říct hladový.“ Robert se zasmál svému vtipu. Mike a Gavin, posíleni šampaňským, se přidali.

Večer se měnil v katastrofu. Jak si Flynn dovoluje takhle se chovat? A Mike s Gavinem jsou skoro stejně tak hrozní. Dva opilí... Australani.

Už tak bylo dost hrozné, že se od ní Flynn skoro celý večer nehnul, ale oznámit, že je její přítel? Pohlédla přes stůl na Roberta. Kdyby teď ztropila scénu a přiznala, že Flynn je ve skutečnosti její bodyguard, mohla by se s pozvánkou do Noir rozloučit. Summer vstala a vztekle švihla ubrouskem. „Dezert se bude podávat na terase.“

4

Ozvalo se zaklepání na dveře ložnice. „Nepřevlékáš se?“

„Ne. Jsem oblečená,“ odpověděla Summer. „Pojď dál.“

Molly zkoumala blahobytnou ložnici a hvízdla. „Páni, myslela jsem, že máš super pokoj, ale tohle je... teda!“

Summer se zběžně rozhlédla po svém starožitném nábytku, starodávném ložním prádle a těžkých hedvábných závěsech. Její otec nešetřil na renovaci a zařízení objektu. Měla za to, že je to „páni“, pokud tu nespíte každou noc. Poklepala na postel vedle sebe. Povídaly si po internetu tak často, že bylo těžko uvěřit, že Molly od vysoké neviděla. „Tak povídej o Robertovi. Chci vědět všechno, ty tichá vodo.“

Molly se zahihňala, když si sedala. „Já vím. Pořád tomu nemůžu uvěřit. Není báječný?“

„To bych řekla, a on je vážně... však víš?“

„Dom? No ano.“

„Nemůžeš říct jen ,no ano‘ a tím skončit. Chci podrobnosti. Jak jste se seznámili?“

„Potkali jsme se v Noir. Víš, to je ten klub, o kterém jsem ti říkala –“

„A?“

„No, dělali jsme spolu scénu.“

Scénu. Summer byla rozpolcená mezi touhou znát každý intimní detail a strachem se zeptat. „Jakou scénu?“

„Ale, nic šíleného.“ Molly pokrčila rameny. „Nejsem žádný zajíček na provázku a Roberta nebere ponižování a tak. Teda jen jako by.“

Summer přikývla, jako kdyby rozuměla. Co je sakra zajíček na provázku? „Samozřejmě, to nejsi.“

„Každopádně, byla jsem v baru a sledovala kluky v latexu, někteří z nich byli fakt šťavnatí – a pak ke mně přišel Robert a dali jsme se do řeči.“

Dali se do řeči. To je celé? Neznělo to o nic nebezpečněji než večer v Chelsea. Kdy Molly vybalí ty fajn věcičky?

„A pak Robert řekl ,vypadala bys úchvatně na kříži svatého Ondřeje‘. Tak jsem ho následovala do hlavní herny.“ Molly se zamžily oči a poklepala si na hruď. „Pane bože, bylo to tak intenzivní. Chci říct, nikdy předtím jsem veřejnou scénu nedělala. Všichni ti lidi se na mě dívali. Myslela jsem, že nebudu schopná...“

„Co?“ zeptala se netrpělivě Summer, chtěla, aby se už dostala k tomu hlavnímu.

„Dostat se do subprostoru.“

Summer se posadila. Bylo jí jedno, jestli má pusu dokořán. Subprostor. Myslela, že celá ta záležitost o tom, jak se submisivové během scény dostávají do transu, je jen mýtus. „A dostala ses tam?“

„No jo.“ Molly se položila na postel a natáhla paže nad hlavu.

Summer se ji chystala zbít, jestli to brzy nevyklopí. Molly popisovala nirvánu BDSM. „A?“ pobídla ji.

„Myslím, že subprostor je něco jako být sjetá. Víš, když jsi vážně na sračky a vidíš nějakou dokonale obyčejnou věc, a ona se jakoby najednou stane tou nejvíc fascinující věcí ve vesmíru?“

„Hm, ne.“ Summer drogy nikdy nezajímaly. Když byla na vysoké, viděla feťáky na ulici. Nikdo nechce vypadat jako tyhle zombie, no ne?

„Chci říct, že si myslím, že jsem s nikým skutečně moc nemluvila. Robert se mě pořád ptal, jestli jsem v pohodě. Ale nezmohla jsem se na nic, jen jsem se hihňala. Pak se začal smát taky a řekl mi, že jsem jeho nejlepší holčička.“ Překulila se. „A tehdy jsem to věděla.“

Kdyby Summer měla ostrý klacek, šťouchla by jím do Molly. „Věděla co?“

„Co jsem. Co jsem hledala celý svůj život. Chci říct, jako by se zdálo, že Robert přesně pochopil, co potřebuju.“

„Což je?“

„Patřit mu.“

Summer to nečekala. „Patřit mu? Myslíš jako jeho otrok?“

„Ale ne.“ Molly se zhrozila. „Je v tom mnohem víc než to. Robert mě zná. Chci říct, je to jako mít toho nejlepšího přítele na světě. Prostě se chce o mě pořád starat. Dokonce mi říká i to, kdy mám jít spát.“

„Jasně,“ řekla Summer. To znělo hůř než táta.

„Není skvělý? A sex je prostě...“

„Ano?“ Summer ožila. Konečně měla Molly něco zajímavého.

„Úžasný. Nemáš ani tušení. Násobky mnohonásobných orgasmů každou noc. Bože, jsem vyčerpaná z orgasmů.“

„Vážně?“ Summer to nerada přiznávala, ale od toho debaklu s Adamem neměla přítele. Otřásla se při vzpomínce, jak blízko byla svatbě s tím zlatokopeckým lišákem. Její snaha vrátit se potom do hry byla propadák. Dokonce se povyrazila s úchvatným Mikem tu noc v klubu. Možná je čas na další kolo.

Molly ji popadla za ruku. „Musíš si s ním promluvit. Robert má velký zájem tě poznat. O ničem jiném nemluví, co jsme tady.“

Nebyla si jistá, jestli se jí líbí, jak to zní. Uměla si představit Flynnův nesouhlasný zamračený pohled, kdyby zjistil, co plánuje. „Promluvím. Já jen...“

„Snad sis to nerozmyslela s Noir, nebo ano? Těšila jsem se, že tě tam provedu.“

„Neblázni, fakt se na to těším, ale co si mám vzít na sebe?“ Představa, jak ji Flynn následuje po obchodech, zatímco ona nakupuje fetiš oblečky, byla děsivá.

Molly se zahihňala. „Co nejméně. Polovina členů nenosí skoro nic. Vysoké boty, obojek a řetěz...“

„Doufám, že si děláš srandu.“

„Klídek, Summer. Máš skvělé tělo. Bude to taková zábava. Pamatuješ, tenkrát v Grafton Street, když jsme nahé pózovaly pro ten protest PETA? Tehdy ses tak nestyděla.“

Summer se nad tou vzpomínkou zasmála. Půl tuctu studentů pózujících před jedním ze špičkových obchodních domů v Dublinu, aby tak vyjádřili protest proti kožešinám vystaveným ve výloze. Potom je všechny nahnali do policejní dodávky a odvezli na místní stanici. Její otec dostal záchvat, když se o tom dověděl. „A potom jsi měla rande s jedním strážníkem?“

Molly se rozesmála a pak se najednou zarazila, když zahlédla svoje hodinky. „Ale ne, mám takové zpoždění. Robert bude mrzutý. A ani jsem se tě ještě nezeptala na tvého nového přítele a tátu. Jak se má?“

Summer nevěděla, kde začít. U večeře měla chuť dát Flynnovi facku za tu jeho pitomou poznámku, ale nechtěla ztropit scénu před Robertem. Nemohla Flynnovi dovolit, aby zkazil její výlet do Noir. Všichni by si mysleli, že je idiot, kdyby za sebou ve fetiš klubu vláčela bodyguarda.

„Prosím, neříkej to Robertovi, ale Flynn ve skutečnosti není můj přítel. Je to jen bodyguard, kterého najal táta. Víš, jaký je – pořád ten samý Tatzilla. Doufám, že to na sobotní noc nebude mít vliv?“

Molly mrkla. „Neboj, mám pusu na zámek. Najdeme nějaký způsob, jak se ho na večer zbavit. Chtěla jsem se zeptat. Jak se máš, co...“

„Upřímně řečeno, mám toho plné zuby. Už skoro rok nemám práci.“ I teď ji vzpomínka na to, jak byla vtažená do HR a posléze propuštěná, stále bolela. Summer tu vzpomínku setřásla. „Ptala jsem se táty, jestli bych nemohla nastoupit k aerolinkám – vždycky mi sliboval, že bych mohla pracovat pro něj, až si dodělám vysokou, a byla jsem jediná v ročníku, kdo studoval dopravu a logistiku. Ale nic z toho teď nejspíš nehraje roli. Kdykoli to zmíním, prostě mi odpoví, abych si s prací nedělala starosti. Jediné, co chce, abych dělala, je hostitelka na jeho večeřích, a abych vypadala pěkně. Nevím, proč jsem si myslela, že se všechno zlepší, až se vrátím z Vietnamu.“

Mollyinou tváří se mihl záblesk soucitu. „Jela jsi na líbánky sama? To muselo bolet, Summer. Proč jsi je prostě nestornovala?“

Summer pokrčila rameny. „Potřebovala jsem odtud vypadnout. Nedokázala jsem jít mezi lidi. Znáš to. Ne po tom, co... po všem. Ale ty už teď radši běž. Robert čeká.“

Molly sklouzla z postele, narovnala si sukni a letmo pohlédla na svůj odraz v zrcadle. Rukou si prohrábla krátké ježaté vlasy. „Nemáš rtěnku?“

„Vrchní zásuvka.“ Summer pozorovala, jak si Molly upravuje makeup. Její kamarádka se od vysoké tolik změnila a Summer si nebyla jistá, jestli to schvaluje. Celá ta záležitost s Robertem zněla děsivě i úchvatně. Nedokázala si představit, jaké to je, někomu takhle patřit. V žádném případě by nenechala muže za ni rozhodovat. Jak by mohla unést ztrátu nezávislosti?

Molly si uhladila rty leskem a usmála se na svůj odraz. „Slib mi, že si s Robertem popovídáš.“

„Popovídám, slibuju.“

Potom, co Molly odešla, ležela na posteli a přemýšlela. Její kamarádka má pravdu: jestli chce jít do Noir, musí si s Robertem promluvit. Ale jak to zvládne, když Flynn střeží každý její pohyb? Je zázrak, že netrval na tom, že se nastěhuje do jejího pokoje.

Ústa jí zvlnil úsměv. Mike a Gavin. Určitě ho na chvíli dovedou rozptýlit. Možná by si s ním mohli popovídat o rugby nebo tak něco. Sklouzla z postele, potěšená svým rozhodnutím, a probrala se svým šatníkem. Co si tak člověk může vzít na pohovor, když se chce začlenit do fetiš klubu?

Věděla, že zvolila správné oblečení, když její příchod do obýváku doprovodilo obdivné pronikavé zahvízdnutí. Robert a Molly hráli Wii, Australani si otevřeli pivo a Flynn seděl stranou ostatních na starožitné židli, s nesouhlasným výrazem ve tváři.

„Miku, můžeš na slovíčko, prosím?“

„Klidně.“ Podal svoje pivo Gavinovi a hrnul se k ní. „Co se děje?“

„Nic.“ Summer šeptala. „Jen bych od tebe potřebovala malou laskavost.“

Mike se tiše zasmál. „Stačí říct, drahoušku.“ On je vážně docela roztomilý.

Gavin hlasitě zajásal, když Molly skórovala, a Summer se chopila své příležitosti. „Pojď se mnou.“

Popadla ho za ruku a spěchala chodbou kolem kanceláře. V zadní části domu byl malý obývák, který používali přes zimu. Byl útulnější než ten obří obývák. To bude stačit. Otevřela dveře a vtáhla ho dovnitř. Když se natáhla po vypínači, Mike přikryl její ruku svou a rychle ji líbnul na krk.

„Ten gauč je trochu malý, pokud myslíš na totéž, co já. Nezajdeme nahoru?“

„Přestaneš s tím?“ Summer se zahihňala a snažila se uhnout před jeho pátravýma rukama.

Mike její protesty ignoroval, zdvihl ji, přitiskl ke zdi a začal ji dlouze líbat. Zachytila vůni mýdla a šampónu na vlasy. Mlhavě si vybavila, jak ho líbala před nočním klubem tu noc, kdy se tak zlila s Natashou a Mayou. Byl to špatný nápad a teď ještě horší. Nepotřebuje se s někým sblížit; potřebuje, aby rozptýlil Flynna. Popadla ho za vlasy a pořádně zatáhla. „Řekla jsem přestaň.“

Otevřely se dveře. „Máš dvě vteřiny na to, abys ji postavil na zem, nebo si příštích pár sezón nezahraješ.“

Od někoho jiného by ta slova zněla jako prázdná výhružka. Mike byl o pár centimetrů vyšší než Flynn a robustní postavy. Ale něco ve Flynnově výrazu přimělo Mikea zaváhat. Pustil ji, nechal ji sklouznout na podlahu a zvedl ruce, jako že se vzdává. „Sorry, kámo. Nevěděl jsem, že je zadaná.“

„Já nejsem...“ začala Summer, ale pod Flynnovým varovným pohledem zmlkla.

Mike se sunul kolem něj. „Tak zatím.“

Pokus Summer následovat ho hrubě přerušil Flynn, když zablokoval dveře. „Zpátky dovnitř, Summer. Musíme si spolu trochu popovídat.“

…

Flynn nemohl uvěřit svým očím, když Summer táhla toho neandrtálce z obýváku a chodbou pryč. Copak se totálně zbláznila? Vyhrožuje jí tu nějaký šílenec a ona ignoruje veškerý rozum tím, že se vytratí s tím hormony poháněným pitomcem.

Šel za nimi a nálada se mu s každým krokem zhoršovala. Co ho obzvlášť znechucovalo byl fakt, že jeho stížnost není oprávněná. Summer O‘Sullivanová je ve svém vlastním domě, který sám z hlediska bezpečnosti zkontroloval. Dovnitř by se tajně dostala jen zvláštní jednotka a Flynn si byl naprosto jistý, že zrovna tohle slečně O‘Sullivanové nehrozí.

Je to její věc, s kým se líbá nebo mazlí – nebo s kým šuká, když na to přijde. On je její chůva, ona je klient. Ne že by běžně věnoval zvláštní pozornost tomu, co jeho klienti dělají, ale tohle je jiné.

Summer je ten typ spratka, který se dostane do maléru, protože si nemůže pomoct. Jeho nová klientka má očividně jedinečný talent všechny vytočit a dohánět muže k nepříčetnosti. Nejdřív flirtování s Fieldingem a teď ji zase osahává Chester.

Ale když došel k malému obýváku a zaslechl zevnitř zápolení a hlas Summer, jak říká „Řekla jsem přestaň,“ ztratil Flynn svůj legendární ledový klid.

Rozrazil dveře a uviděl svou klientku, jak Chestera odtahuje od sebe za vlasy, zatímco on se jí snaží dostat rukou pod šaty. Flynna stálo veškerou disciplínu a výcvik, aby tomu hajzlovi nevyrval hlavu z ramen. Alespoň ten blbeček věděl, kdy přestat. Stačil jeden pořádný pohled na Flynna, zacouval, mumlal něco na omluvu a zdrhnul.

Summer chtěla jít za ním, ale Flynn jí zatarasil cestu paží opřenou o zárubně. Hodlá učinit tomu nesmyslu přítrž jednou provždy.

Stála tam a naštvaně se na něj dívala. „Co si myslíš, že děláš? Nemáš právo mě zastavit, kamkoli ve svém domě jdu.“

„Myslíš snad v domě tvého otce?“

Na okamžik sebou trhla, ale hned se zase sebrala. „Když tu není, je to můj dům a já tu velím. Jsi můj bodyguard, ne otec. Nemůžeš mi říkat, co mám dělat.“ Založila ruce v bok a snažila se ho usadit pohledem.

Musel uznat, že má kuráž – někteří členové SAS před jeho upřeným pohledem couvali – ale její naprostá paličatost v něm zažehla plamen. Ať si sebevíc připomínal, že je to klientka, nemohl si pomoct a viděl ji jako ženu. Jen si nebyl jistý, jestli ji chce ošukat, nebo jí dát výprask. Nebo obojí.

Povolil kolena a radši vrazil ruce do kapes, aby ji nepopadl, ale intenzita touhy zmocnit se jí se mu musela zračit ve tváři. Nadechla se a ňadra se jí zachvěla – což přitáhlo pozornost k jejím šatům.

„Co to máš sakra na sobě?“

Překvapeně se podívala dolů.

Jak mohla zapomenout, že si vzala na sebe něco takového, natož že má odvahu nosit to na veřejnosti? Vzpomněl si, kde takovéhle šaty většinou viděl, a potom tu myšlenku vypudil z mysli.

„Tuhle starou záležitost?“ Snažila se znít znuděně a přejela si dlaní přes bok, ale nepatrné chvění prstů ji prozradilo. „Zapomněla jsem, že jsem si to oblékla.“

Hedvábný vršek a sukně byly dost konzervativní, ale korzet stahující její pas byl to pravé. Vyztužený a pevný a těžko se šněruje. Stahoval ji tak těsně, že ho až svrběly dlaně, jak se chtěl přesvědčit, jestli je kolem toho nemožně útlého pasu spojí. Má postavu, že by se z ní zapotila i socha, ale ten korzet z ní udělal neskutečné.

„Lhářko,“ zavrčel a přistoupil k ní blíž. „Nikdo si neobleče korzet náhodou. Jelikož jsem si jistý, že ses nepokoušela svádět mě, tak kdo jiný zbývá?“

Další mírné trhnutí. Něco mu tají. „Tak to není.“

Ignoroval její protesty. „Jestli to byl Chester, změnila jsi názor hodně rychle. A vsadím se, že to není ani ta druhá gorila, takže zbývá Fielding.“ Zajíkla se a on na ni udeřil. „Aha, takže jdeš do milence své kamarádky. Velmi povznášející.“

„Ne!“ Zaprotestovala okamžitě. „Tak to není. Přísahám.“ Potom se sebrala. „Ne že by ti do toho, co dělám, něco bylo.“

Přišel ještě blíž. Summer neustoupila, takže mohl cítit její jemný parfém. Viděl, jak jí každý nádech nepatrně rozechvívá ňadra. Její rty, natřené růžovým leskem, ho vábily.

Naklonil se k ní. Její zrychlený dech mu ovanul obličej. „Je to moje věc. Všechno, co děláš, je moje věc. Když máš na sobě šaty stvořené na to, aby lákaly každého muže, aby je z tebe svlékl. Když se sama vypaříš s ubožákem, který byl dvakrát obviněný z násilného – “

„Cože?“

Zle se na ni usmál. „Nevědělas, že tenhle miláček zbil své dvě předchozí přítelkyně?“

„Ne.“ Byla skutečně otřesená.

„Ne, vypařila ses s ním, aniž bys znala ty nejzákladnější informace, jen proto, že vypadá dobře bez košile!“

Otevřela pusu, aby odpověděla, ale pak se zarazila. Ať už chtěla říct cokoli, raději si to rozmyslela.

Flynn pociťoval palčivou touhu dovědět se, co si myslí. Ale znovu nabyla sebejistotu. „Aspoň vypadá dobře bez košile. Řekni mi, žárlíš, když tě obklopují všichni ti vysocí, úžasní chlapi? Tebe jsem ještě bez košile neviděla. Bojíš se, že bys v porovnání s nimi vypadal špatně?“

Zamrkal, na vteřinu nemohl uvěřit vlastním uším. „Ty malá dračice,“ řekl uznale. „Netušíš, jak moc bys potřebovala zmalovat prdel.“

Na vteřinu byla v užaslém šoku a rozšířily se jí panenky, prozrazující její vzrušení. „To by sis nedovolil,“ vydechla. „Jsem tvoje klientka.“

„A to je jediná věc, která mi brání, abych tě ohnul přes koleno a uštědřil lekci o tom, co je třeba vědět.“ Nějak se ocitl tak blízko, že se jejich rty málem dotýkaly. Musel bojovat sám se sebou, aby se jí nezmocnil. „Ale nebudeš moje klientka navěky. A já si to budu pamatovat.“

Rozechvěle se nadechla odstoupila od něj o několik kroků. „Nechám tě vyhodit.“

Flynn se zasmál. „Zkus to. Ale pamatuj, co jsem řekl. Myslím to vážně.“ Potom se lehce uklonil. „Nepřipojíme se k ostatním? Nebo chceš, abych tvou přítomnost tady považoval za výzvu?“

Zamračeně se na něj podívala a vypochodovala z místnosti. „Dočkáš se dne, kdy budeš litovat,“ řekla mu přes rameno.

Odpoutal svou pozornost od úchvatné podívané na to, co korzet dělal s jejím zadkem, a zazubil se. „No, jeden z nás bude.“

5

Summer a Robert plavali bok po boku, tah vedle tahu, a Flynn tentokrát nebyl nablízku, aby je rušil. Robert byl dobrý plavec, silný a ladný. Kůži měl úplně hladkou, alespoň všude tam, kde ho nezakrývaly černé plavky Speedo. Na těle neměl jediný chloupek, kam až dohlédla. Molly říkala, že chodí na vosk.

Neuměla si představit, že by něco takového dělal Flynn. Z toho mála, co z něj viděla, měl ochlupení tmavé a trochu nebezpečné. Summer tu myšlenku vytřepala z hlavy. Jeden skoro-polibek a už je bodyguardem posedlá. Summer doplavala na konec bazénu a otočila se. Vážně potřebuje spálit trochu energie. Silně se odrazila od stěny bazénu a vyrazila na druhý konec, Robert byl překvapený, když ho minula a porazila o několik metrů.

Vytáhla se na okraj bazénu a celá zadýchaná se tam posadila.

Z vody vykoukla Robertova hlava. „To je tedy pěkně frustrující. Jsi na tom vždycky takhle?“

„Obvykle ne. Poslední dobou jsem trochu nesvá,“ přiznala.

U očí se mu objevily vrásky smíchu, jako kdyby právě řekla vtip. „Vím o něčem, co to vyléčí.“

„Vážně?“ Sama předtím uvažovala, jak zavést řeč na klub, ale zdálo se, že Robert bere věci do svých rukou.

„Ano. Nemáš tušení, jak efektivně může špetka bolesti uvolnit stres.“ Robert jí přejel prstem po předloktí. Cítila jeho horký dotek na své kůži. Bylo na něm cosi hypnotického. Neucukla, ale pomalu sklouzla zpátky do bazénu.

„Hodná holka,“ řekl spokojeně Robert polohlasem. „Jsem si jistý, že se o tebe v klubu můžeme postarat.“

„Postarat se o mě.“ Opakovala jeho slova jako idiot.

„Samozřejmě, tak by to udělal správný Dom. Líbilo by se ti to, Summer? Aby se o tebe někdo staral? Někdo, kdo je zcela zaměřený na tebe, tvoje potřeby a touhy?“

Navzdory chladné vodě Summer zrudla. Líbilo by se jí to? Nikdo se o ni nestará, co maminka zemřela. Táta ji zasypává dárky a penězi, ale je pořád příliš zaneprázdněný na to, aby jí věnoval pozornost, po které prahla. Jistě, ještě je tu sláva – nebo spíš skandály, záleží na tom, ve kterém bulvárním sloupku se objevila – ale není to totéž, jako když se o vás někdo stará.

„Molly působí šťastně,“ namítla, „ale nejsem si jistá, jestli jsem taky na tyhle věci. Myslím na veřejnosti.“

„Chápu tvoje znepokojení. Noir je plný lidí, kteří si cení svého soukromí, a my děláme, co můžeme, abychom je chránili. Proto je klub opatrný, koho přijme za člena. Nechceme žádné ohavné drby. Že?“

„Ne, já – “

Otevřely se francouzské dveře, v nich se objevil Flynn a nesl dva šálky s kávou. Sevřel rty, když uviděl Robertovu ruku na její paži. Summer ztěžka polkla. Flynnův výraz zračil otevřenou výzvu, ale Robert neuhnul. Bylo to, jako by vyhlásili bitvu a každá strana čekala na první krok té druhé.

„Je to káva, co tu voní?“ přerušil ticho Robert.

Flynn pozvedl šálek a usmál se. „Ano. Zrovna jsem ji připravil. Vaše je v kuchyni.“

Robert se zasmál, pustil její paži, odrazil se od okraje bazénu a pomalým znakem plul po vodě. Vylezl ven, sebral svůj župan a zamířil do kuchyně.

Summer se snažila ignorovat chvění v žaludku a vylezla z bazénu. Flynn kráčel směrem k ní s lehkou grácií pantera, v každém ohledu se zdálo, že po ní spíš skočí, než že jí nese kávu. Jeho oči bloudily od její hlavy až k patě, vnímaly její stylový celek, až ji z toho zamrazilo.

Rychle kolem sebe omotala ručník. Flynn se díval, jak se vysušuje, a ona se díky tomu cítila sebevědomě jako nikdy předtím. Co se to s ní děje? Vždyť ji ve skutečnosti nepolíbil. Pročesala si zacuchané vlasy, než přijala šálek a usrkla ze své kávy.

„Zdá se velmi pozorný,“ řekl Flynn. V jeho tónu zaznamenala nesouhlas. Kdyby nevěděla své, spletla by si to s žárlivostí.

„Robert?“ zeptala se nevinně.

„Jak dobře ho vlastně znáš?“

„Já...“ Nemělo smysl lhát. Flynn to nejspíš stejně zjistí. „Potkali jsme se jen jednou, krátce, ale Molly znám od vysoké.“

„A jí nevadí, že flirtuješ s jejím přítelem?“

„Jen jsme si povídali.“

„Jako jste si povídali včera večer s Chesterem?“

Byla v pokušení úder vrátit, ale nemělo to smysl. Bylo očividné, jaký má na ni Flynn názor. Myslí si, že je nestoudná koketa. Možná proto ji minulou noc provokoval. Byla pošetilá, když si myslela, že by v tom mohlo být něco jiného.

Summer se snažila o lehkomyslný tón. „O co jde? Bojíš se trošky konkurence?“

Přimhouřil oči. „Udělám, co bude nezbytné, abych dostál svým povinnostem.“

„Skvělé. Později pořádáme soutěž v lukostřelbě. Tak uvidíme, jak jsi soutěživý.“

Popadla svůj župan a spěchala do domu. Když procházela kolem obýváku, uslyšela Mayin smích. Aspoň někdo se tu dobře baví. Otevřela dveře a užuž jí chtěla popřát dobré ráno, když smích najednou ztichl.

Summer tiše vycouvala z pokoje ve snaze nerušit líbající se pár. Maya a Gavin? Jak to, že jí to ušlo? Gavin přestal Mayu líbat a něžně ji pohladil po tváři. Její kamarádka nikoho neměla už několik měsíců. Nemohla se dočkat, až to řekne Natashe.

Vyběhla schody po dvou, spěchala do hostinského pokoje a otevřela dveře. „Natasho, nikdy neuhodneš...“

Zbytek slov jí zamrzl v hrdle. Její kamarádka ještě spala, ale nebyla sama a Summer poznala tu specifickou kštici blond vlasů. Přála si, aby za ně zatáhla silněji, když k tomu měla minulou noc příležitost. Zatracený Mike Chester. Čas rozhodně nemarnil. Nebyla si jistá, jestli cítí žárlivost nebo úlevu.

Zpátky ve svém pokoji si dala rychlou sprchu a probrala svůj šatník. Tohle se mění na víkend v pekle. Jaké ponížení! Její první domácí večírek a všichni se tu spárují – až na ni. Úplně si dokázala představit vědoucí úšklebek na Flynnově tváři, až mu to dojde.

Summer zaslechla na příjezdovce náklaďák a odhrnula záclonu. Dorazila zábava. „Lukostřelectví Mircat“ přivezlo všechno, co potřebují na odpolední lukostřelbu, včetně lektora, který je bude vyučovat. Bylo to drahé, ale táta se naštěstí neobtěžuje podívat na účet za kreditku. Čas s ní netráví, ale každý měsíc jí bez řečí platí účty za Visa kartu.

Gavin a Mike se chvástali, jak jsou ve sportech dobří, a dívky uvítaly příležitost se nastrojit. Vytáhla hedvábné šaty, které si koupila při návštěvě Dálného východu. Byly pěkné a ženské a poletovaly jí kolem kotníků. Dokonalá věc na zvednutí nálady v tomhle spíš nedokonalém dni. Když večírek organizovala, představovala si, že se tu bude pohybovat jako princezna. Teď bude spíš jako její ošklivá sestra.

Zůstala ve svém pokoji tak dlouho, dokud to bylo v rámci slušnosti možné, a předstírala, že se snaží dohnat e-mailovou poštu. Zvenčí slyšela zvuk, jak cosi zatloukají do trávníku. Evidentně instalují terče. Chová se bláznivě. Už tady nemůže bloumat. Je čas předstoupit před své přátele.

Přípravy na večírek už začaly. Gavin s obnaženou hrudí vyhrabal z jedné komory gril a usilovně ho čistil. „Hej, Summer,“ zavolal Gavin. „Pro změnu ti uvaříme skutečné jídlo. Mike a Natasha jeli do vesnice pro steaky a další pivo.“

„Skvělé.“ Pokusila se o nadšený tón.

Přišla Maya s ledově vychlazenou plechovkou piva. Připlížila se ke Gavinovi a přitiskla mu ji na záda. Australan vykřikl překvapením a pak se otočil, aby se útočníkovi pomstil. Maya s ječením utíkala. Proti Gavinovým rychlým nohám a zákroku v letu neměla šanci. Dvojice skončila v bazénu a voda se rozstříkla na všechny strany. Maya se drala na hladinu, prskala a přitom se smála.

Gavin ji chytil do náruče a vášnivě ji políbil. „Za to zaplatíš.“

Summer na Mayu nežárlila; o Gavina vůbec nestála, ale záviděla jim, že jsou spolu a vypadají šťastně. Jako bývala ona sama? Vytřásla tu myšlenku. Adam Bayliss už v jejím životě nemá žádné místo.

„Penny za to?“

Neslyšela Flynna přijít. Ten člověk je ztělesněním kradmosti. „Na co myslím? Pochybuju, že to má takovou hodnotu.“

„Co se děje? Jsi otrávená, že jsi ztratila své obdivovatele?“ Pobaveně sledoval, jak se Maya neúspěšně snaží vykroutit z Gavinova sevření a uplavat mu. Gavin byl v mžiku za ní a dvojice zmizela pod vodou.

Ubohá zazobaná holčička je zase sama. Jak si to Flynn užívá. Summer pokrčila rameny v předstírané nudě. „Nic nevíš, Flynne. Vůbec mě neznáš.“

K jejímu překvapení byla lektorka na lukostřelbu žena. Summer se na okamžik cítila provinile, že čekala muže, ale pak na to zapomněla a začlenila se do skupinky. Její představa pohádkové princezny, která odmění polibkem vítěze soutěže, vzala za své. Eleanor Grimesová, drobná, svižná žena ve středním věku, předpokládala, že střílet budou všichni.

Nicméně než Eleanor rozdala luky, provedla je základními pohyby a skupinami svalů používaných při napínání luku. Summer zachytila Mollyin pohled a obě se držely, aby se nehihňaly. Bylo to, jako by dělaly posilovací cviky na prsa v posilovně.

Summer si uvědomila, že je to dobrý pocit, jen tak se bavit. Bylo to příliš dávno, co se jí chtělo smát. Pohled na Flynna, útrpný pohled v jeho tváři, když stoicky opakoval po instruktorce, ji přece jen rozesmál.

Následovali Eleanor sériemi cvičení, na kterých trvala, protože zlepšují svalovou paměť, než dostali luky. Molly dostala takový roztomilý, ale Eleanor změřila Summer zkušeným okem a podala jí mnohem větší luk.

Robert se na svou zbraň díval se znechucením. „Pyramidový luk? Vážně? Já už střílel, víte?“ Eleanor mu beze slova podala dlouhý tradiční středověký luk.

Potom jim dala další instrukce o koordinačních pohybech, aby techniky propojila. „Skloňte luk,“ řekla jim. „Musíte vidět cíl oběma očima.“ Summer se cítila trapně, když jí Eleanor řekla, aby svůj luk sklonila pod výraznějším úhlem. „Musí přijít do podpaží, nebo si zraníte ňadra. Přece nechcete, aby vás tětiva zachytila.“

Mike se zachechtal a rukama vulgárně gestikuloval. Co jsem na něm kdy viděla, podivila se Summer.

„Teď napněte tětivu a luk jde nahoru. Ukotvěte ruku proti tváři,“ řekla jim Eleanor. „Nedívejte se na luk ani na šíp, dívejte se na cíl.“

Cíle stály asi šedesát metrů od nich. Když jim je pomáhala připevnit, zdála se jejich velikost rozumná. Teď vypadaly maličké a vzdálené.

Flynn dělal, co se po něm chtělo, ale jeho pozornost byla zaměřená na druhé. I tak si Summer nemohla nevšimnout vyrýsovaných svalů na jeho paži a rameni, když napínal tětivu. Volné tričko ho dostatečně obepnulo a odhalilo trup, samá šlacha a sval. Nebylo na něm nic elegantního, ale jeho syrová síla byla zvláštně přitažlivá.

Australani dávali lepší pozor, než Summer čekala, a Molly byla ztělesněné soustředění. Ale Natasha a Maya si stěžovaly na polámané nehty a Robert vypadal znuděně.

Robertovi zapípal iPhone. „Omluvte mě, tohle musím vzít.“

„Vypni to,“ vyštěkla Eleanor. „Tohle sem nepatří.“ Robert s nechutí zaklapl telefon.

Summer zamířila šípem podle instrukcí Eleanor a užasla, jak je pevný v ruce.

„Ujistěte se, že kohoutí brk míří správným směrem. Jinak zjistíte, že šíp poletí nahoru.“

Gavin zachrochtal smíchy, dokonce i Maya vyprskla. Robert mrkl na Molly a majetnicky ji pohladil po zádech. Naklonila se k němu a předla rozkoší.

Flynn se nahnul k Summer a zamumlal: „Vsadím se, že vím, kdo tu brzy bude mít šíp nahoru.“

Zamračila se na něj a otočila se zády.

Zasmál se.

Konečně se dostali ke střelbě a ačkoli její první šíp minul cíl, Summer potěšilo, že byla první ze začátečníků, kdo zasáhl cíl. „Ženy to často pochytí rychleji než muži,“ řekla Eleanor rozladěným Australanům. Potom každý z jejich šípů zasáhl cíl a Summer byla zklamaná, když jim Eleanor řekla, aby si udělali přestávku a šli se projít.

„Ale právě mi to začalo jít. Nemůžu pokračovat?“

„Po přestávce budeš střílet ještě líp.“

Fielding využil přestávku, aby vyřídil několik telefonátů. Summer ho nechtěla šmírovat, ale nešlo to přeslechnout. V telefonu je stejně autoritativní a okouzlující jako osobně, usoudila.

„Určitě to půjde zařídit, Juri. Bez problému, i ty pozdravuj rodinu.“ Pohladil Molly po vlasech, když telefonoval, a Summer pocítila nepatrné bodnutí žárlivosti. I když má Robert napilno, pořád Molly věnuje pozornost. Ráda by měla někoho, kdo by totéž dělal pro ni.

Nenápadně pohlédla na Flynna, který byl jako obvykle hned vedle ní. Ale jeho pozornost nikdy není zaměřená na ni, a dotýká se jí jenom, když chce něco zdůraznit. Byla za to ráda. On není ten typ muže, co potřebuje. Chce Doma, skutečného, někoho, kdo bude soustředěný na ni a kdo přesně ví, co ona právě dělá.

Vyhlídka na to, že se znovu s někým zaplete, ji děsila k smrti. S nikým se nezapleteš, řekla sama sobě. Jenom... ksakru, neví, co dělá.

Flynnův výraz upoutal její pozornost. Bože, ten člověk nikdy nepřestane pracovat. Poslouchal Robertovy telefonní hovory, Mayu s Natashou, jak žvaní o manikúře, a Mikea, jak hovoří o tom, jaké jsou šance, že Austrálie zvládne Ashes.

Robert ukončil hovor a poslal Molly, aby mu upravila terč. Eleanor ji zastavila zdvihnutou rukou a mračila se. „V brífinku o bezpečnosti jsem vás poučila, že tohle nikdy nemáte dělat. Nechoďte do střeleckého pole, pokud nejsou všechny luky skloněné. Nikdy.“ Molly se poslušně vrátila zpátky ke svému luku.

Když Eleanor dala znamení, začali znovu. Vystřelili teď více šípů a rychleji. Robert zasahoval cíl znovu a zas s bezstarostnou lehkostí. I když Summer neměla jeho styl, cítila se uvolněně a zvládla úctyhodný počet zásahů. Usoudila, že lukostřelba je záležitost, kterou by se dokázala dobře naučit.

Po chvíli už všichni ovládali základní techniku a mezi muži zavládla rivalita. Jediný, kdo nesoutěžil, byl Flynn. Jeho šípy jako by nikdy nezasáhly cíl, jedině šťastnou náhodou. Summer se s velkým potěšením pásla na jeho nedostatku.

Robertovi znova zazvonil telefon. Zvedl to a zamračil se. „Už jsem ti říkal, Juri, že to mám pod kontrolou. Ne, všechno mám v rukou. Ještě týden a bude to vyřešené.“

Konečně hodina skončila a Robert byl vítězem jejich improvizované soutěže. Summer neskrývala svou radost, když překvapivě skončila těsně za ním. Vrátili luky a Summer je vedla do domu s příslibem šampaňského na oslavu. Nakonec to byla větší zábava než být pohádkovou princeznou.

Uvědomila si, že její stín chybí, a rozhlédla se po Flynnovi. Oknem jídelny ho zahlédla ještě u střelnice, jak si povídá s Eleanor. Usmíval se na tu ženu vřelým úsměvem, který mu prozářil obličej a způsobil Summer podivné bodnutí v žaludku. Potom, jediným plynulým pohybem, Flynn zdvihl luk a vystřelil šíp. Zasáhl střed toho nejvzdálenějšího terče. Sáhl do toulce, vytáhl další šíp, vystřelil znovu a zasáhl s lehkostí cíl. Kývl a vrátil luk Eleanor.

„Summer. Kde jsou skleničky na šampaňské?“

Odvrátila se od okna a přinutila se hledět si hostů, ale myšlenky ji tak snadno neposlouchaly. Flynn skrýval své střelecké umění. Proč? A co dalšího ještě skrývá?

…

Flynn se zubil, když šíp zasáhl terč. Během hodiny se jako obvykle soustředil na Summer, její kamarády a otevřený prostor kolem nich. Nenamáhal se předvádět a případně upozornit ostatní na své schopnosti. Ale když si povídal s Eleanor, nedokázal odolat jednomu slušnému výstřelu.

Jeho reputace krátkozrakého padavky byla nízká cena za pohled na Summer, když se soustředila na svůj výstřel a zapomněla být rozmazlenou společenskou princezničkou. Dělal tuhle práci teprve několik dní, ale někdy ho štvala tak strašlivě, že musel zatnout pěsti, aby z ní nevytřásl duši. Podle Niallových informací utratil její otec malé jmění za vzdělání Summer a ona byla nejlepší ze třídy na obchodní akademii.

Někdo s jejím nadáním a konexemi by měl vstoupit do skutečného světa a pracovat. Ale při jejím chování bylo těžké uvěřit, že pod oblakem blond vlasů existuje fungující mozek. Může na ni mít jedna špatná zkušenost tak zničující účinek?

Navzdory faktu, že se chová jako prvotřídní prázdná hlava, musel uznat, že je úchvatná. Ty oči, krásné jako potemnělá obloha, obvykle koketně poletující po všech mužích, až na něj, se tu a tam zaleskly inteligencí.

Ze zvyku sledoval okolí a pomáhal přitom Eleanor sbalit terče. Bezpečnostní systém je dobrý, ale nic nedokáže nahradit pár ostražitých očí a bdělý mozek.

Zazvonil mu telefon. Podíval se na číslo a otřásl se – byl to jeho osobní telefon, ten, který používá jenom jeho rodina. Nakonec odpověděl. „Ahoj mami. Co se děje?“ zeptal se.

„Flynne, ty zlobivý chlapče. Proč jsi nezavolal?“ Matčin hlas, prosycený těžkým skotským přízvukem, byl hlasem domova.

„Ale no tak, mami, volal jsem minulý týden.“

„Ne, neslyšela jsem od tebe ani slovíčko celé tři týdny. A pochybuju, že bych se něco dozvěděla, kdyby mi nevolali z nemocnice. Měl jsi v plánu říct mi, že jsi byl zraněný?“

Ne, neplánoval jí o tom říct jediné slovo a proklínal tu vlezlou nemocniční asistentku, která si vzala na starost jeho čísla pro případ pohotovosti. Flynn se rozhodl, že pro příště uvede jako svůj kontakt pro případ pohotovosti Nialla Moorea.

„Samozřejmě, že bych ti to řekl, mami, ale nic to nebylo, jen škrábnutí.“

Na druhém konci se rozhostilo zlostné ticho. „Ty považuješ zlomená žebra a natrženou slezinu za škrábnutí?“

„Když to říkáš takhle, zní to samozřejmě hrozně, ale nebylo to vážné. Rychlá laparoskopická operace a jsem zas jako nový.“ Až na bolesti, které ho zasáhly, když se otáčel určitými směry, a skutečnost, že v dobře vybavené posilovně O‘Sullivanových zvedá poloviční váhu než obvykle.

Eleanor měla zabaleno. Flynn jí zamával na rozloučenou a unikla mu matčina další slova. Když se znovu soustředil na hovor, zaslechl: „Není skvělé to s Davidem?“

Flynnovi se v hlavě rozsvítila červená. „Co zase udělal?“ zeptal se ostražitě.

Cokoli, co se týkalo jeho nevlastního bratra, bylo zřídkakdy skvělé. David měl jedinečnou schopnost dostávat se do potíží. Když byl mladší, byla to auta, gangy a policie. Když z téhle fáze vyrostl, byly to ženy. Flynn se vždycky otřásl, když si vzpomněl na jeho poslední strašnou volbu. On byl jedním z důvodů, proč už doma dlouho nebyl.

„Bude se ženit. Není to skvělé?“ Radost v matčině hlase byla nefalšovaná.

Pevně sevřel telefon. „Koho si bere? David by jistě –“

„Lornu, samozřejmě.“

Samozřejmě, že Lornu. Flynn na vteřinu zavřel oči. Ze všech žen ve Skotsku, na celém světě, si David dokáže vybrat tu nejnevhodnější. Ženu, která mu zlomí srdce a rozbije rodinu.

„Oni se berou?“ Snažil se udržet své pocity pod kontrolou, ale matka z jeho hlasu poznala nedostatek nadšení.

„No tak, Flynne, nevím, co proti ní máš. Dej jí šanci. Lorna je milá dívka.“

„Já vím.“ A opravdu ví. Ale copak může přihlížet, jak se vdává za jeho nic netušícího bratra?

Lorna, jeho bývalá subinka. Žena, která mu rozdrtila srdce, když od něj odešla. Vždycky věděl, že to udělá, že potřebuje Doma na plný úvazek, někoho, kdo tu pro ni vždycky bude, ne rangera, který je pryč několik měsíců v kuse a který se vrací domů se zraněními, o nichž nesmí mluvit. Požádala ho, aby roztrhal smlouvu, a on to udělal. Zapřel své zlomené srdce a popřál jí štěstí.

To bylo dost drsné. Vidět ji, jak začíná randit s Davidem, byl zvláštní druh mučení, obzvlášť, když si byl jistý, že to mezi nimi pořád ještě jiskří. Vyčkával, přemýšlel, kdy David zjistí, že je tahle jeho andělská přítelkyně submisivní a potřebuje to, co sama nazývá „rozkošné au au“. A že Flynn je ten, jehož obojek nosívala.

„Kdy je svatba?“ Prosím, ať je to dlouhé zasnoubení, které Davidovi umožní otevřít oči.

„Jednatřicátého července v Canongate. Jsi svědek. Nemysli si, že se z toho vykroutíš s tím, že nemáš oblek, David říkal, že si můžeš vzít svůj kilt.“

Zamumlal něco nesouvislého a zavěsil. Do prdele, taková katastrofa. Netuší, co s tím bude dělat.

Se vší námahou odvrátil svou pozornost od osobních problémů a vrátil se k těm pracovním. Vytočil známé číslo.

„Čau Nialle, zkontroluj mi nějakého Roberta Fieldinga, ano?“

6

„Holčičí den?“

Summer sledovala, jak se Flynn téměř neznatelně zachvěl.

„Ano. Znáš to, salón, vosk, pleťová maska, nehty. Molly jde se mnou. Můžeš to oběhnout s námi, jestli chceš.“

„Který je to salón?“

Vysypala ze sebe adresu a telefonní číslo. Flynn si to prověří. Summer s tím počítala. Všechny procedury měla objednané. Řada schůzek, které zaberou celý den. To poskytne Molly dostatek času, aby mohla vyklouznout ven a koupit jí něco vhodného do klubu. A až s ní budou hotovi, nikdo z paparazziů ji nepozná.

„Odvezu tě tam.“ Flynnovi se ve výrazu zrcadlilo podezření. Jeho touha mít ji na očích se bila s nechutí trávit celý den bloumáním po kosmetickém salónu.

„Skvělé,“ řekla pohotově. „Jen si vezmu kabelku.“

Flynn nevypadal šťastně, ale Summer předstírala, že to nevidí. Aspoň se jí nesnažil bránit, aby odešla z domu. Když spěchala do schodů, slyšela ho volat do salónu. Nevěří jí, ani co by se za nehet vešlo.

V autě cestou do města mlčel. Flynn byl zase zpátky v roli bodyguarda. Dodržoval povolenou rychlost a neustále kontroloval zrcátka. Táta jí říkal, že je Flynn zvyklý hlídat důležité lidi, ale je jiný než ostatní muži, které její otec zaměstnává. Flynn vyzařuje jakési tušení zdatnosti, a to jí dodává pocit, že je chráněná.

„Dej mi svůj telefon,“ řekl, když zaparkovali před salónem.

„Proč? Budu ho potom ještě potřebovat.“

Netrpělivě povzdechl. „Chci ti do rychlé volby zadat svoje číslo. Kdyby se dělo cokoli, a myslím vážně cokoli neobvyklého, okamžitě mi zavoláš.“

Málem řekla: „Ano, pane.“ „Fajn. Slibuju.“ Podala mu svůj telefon a sledovala, jak projíždí menu.

„Hotovo.“ Usmál se a vrátil jí telefon. „Zavolám ti později.“

Summer vydolovala z tašky klobouk a nasadila si ho na hlavu.

„Dobrý nápad.“ Souhlasně přikývl. „Máš velmi charakteristické vlasy.“

Summer potlačila úsměv. Pokud půjde její den podle plánu, dnes večer ji v Noir nikdo nepozná. Flynn čekal, dokud dívky nevešly do salónu, než se vzdálil. Byla by se vsadila, že se nevrací zpátky do domu. Ve skutečnosti nejspíš zamíří do nejbližší kavárny.

„Už jsem myslela, že neodejde,“ zahihňala se Molly. „Jsi si jistá, že to vyjde?“

Summer zkřížila ukazováčky s prostředníčky. „Musí. Teď běž a sežeň mi něco na sebe. A určitě se vrať před třetí hodinou na kosmetiku.“

…

Bylo skoro pět hodin, když na ni stylista nasprejoval tolik laku na vlasy, že tím mohl zvětšit ozónovou díru, a pak otočil její křeslo tak, aby se viděla v zrcadle. Summer se dotkla svých vlasů. Dlouhou hřívu nahradil úhledný styl v délce po ramena a v její přirozeně tmavé barvě.

„Líbí?“ zeptal se a prsty jí projel vlasy, aby uhladil pramínky, dokud nebyl spokojený.

„Ano, líbí.“ A byla to pravda. Pryč byla blonďatá bomba. Vypadala zase málem jako její staré já. Jako tehdy, než potkala Adama. Tátu to potěší.

Zabzučel jí telefon a Summer mrkla na displej. Byla to esemeska od Flynna. Jsem venku.

Žádný pozdrav. Žádné prosím nebo děkuju. Byla v pokušení napsat do odpovědi něco nezdvořilého, ale nemělo smysl ho popuzovat. Vyťukala na displej Už jdu.

Molly na ni čekala v recepci. Když ji uviděla, otevřela pusu údivem. „Skoro jsem tě nepoznala. Počkej, až uvidíš, co jsem ti koupila. Dnes večer se z tebe v Noir všichni posadí na zadek.“

Kéž by si byla tak jistá, ale teď už nemůže couvnout. „Jsi připravená na další krok plánu?“

„Absolutně,“ souhlasila Molly. „Nemůžu se dočkat.“

Summer si nasadila klobouk. Operace Zneškodnit bodyguarda začala.

„Měly jste pěkný den, dámy?“ Flynn byl pozoruhodně veselý na někoho, kdo strávil den čekáním na ně.

„Bylo to v pohodě,“ pokrčila Summer rameny, „ale myslím, že na mě jde migréna.“

Flynn byl samá starost. „Potřebuješ léky?“

„Ne. Mám něco doma.“

„To je taková škoda, že přijdeš o tu show,“ řekla Molly.

„O jakou show?“ zeptal se Flynn a střelil podezřívavým pohledem po Summer.

„Volal Robert. Má lístky do divadla – na Fantoma. Bude tak zklamaný, že nemůžeš jít s námi.“

Summer se vynasnažila, aby vypadala zklamaně. „Půjdu si brzy lehnout. Zítra budu určitě v pohodě.“

Když byli zase doma, mlčky se nimrala ve večeři a pak zmizela nahoru do svého pokoje. Zatáhla okno těžkými závěsy a spěchala do koupelny, aby si konečně vyzkoušela oblečení, které pro ni Molly koupila.

Pro Kristovy rány! Vždyť je to spodní prádlo! Ale nic takového, co měla kdy na sobě. Ocelově modrý latexový válec jí měl zakrýt buď zadek nebo prsa, ale ne obojí zároveň. I plavky by ji zakrývaly decentněji. Summer vysypala obsah tašky na podlahu. Samodržící punčochy a kožená pouta s cvočky. Byl tu i řetěz stříbrné barvy s karabinou na jednom konci jako psí vodítko. A její oblíbená rtěnka s názvem „Vamp“.

Summer si pečlivě nanesla mejkap a zvláštní pozornost věnovala očím. Dívka, která se na ni dívala ze zrcadla, vypadala jako z fetiš klubu, i když se uvnitř třásla. Zaslechla klepání na dveře a rychle si navlékla župan. Ulevilo se jí, když se ukázalo, že je to Molly, už navlečená v kabátě.

„Tak co myslíš?“

Summer shodila župan a upravila si šaty ve snaze zakrýt bradavky. „Myslím, že na pláž chodím víc oblečená.“

„Ale neblázni. Budeš toho mít na sobě víc než kdokoli jiný tam. Je to sexy, ale skromné.“

„Skromné? Tak to bych nechtěla vidět tvou představu o tom, co je pobuřující,“ zamumlala. „Kde je Flynn?“

„Dívá se dole na televizi. Řekla jsem mu, že když tě bolí hlava, prospíš obvykle hodiny, a že se na tebe podívám, než půjdu. Robert už přistavil auto před dům a rozptýlí Flynna, zatímco my odejdeme.“

Hihňaly se, když cpaly polštáře pod deku, aby to vypadalo jako lidská postava. Summer vytáhla z tašky hrst vlasů, které si přinesla ze salónu, a položila je na polštář. „Věděla jsem, že budou k něčemu užitečné.“

„Pojďme,“ řekla Molly. Otevřela dveře ložnice a nakoukla do chodby. Zdola slyšely probíhat poslední bitvu Wii a Robertův hlas.

Po špičkách sešly schody a otevřely hlavní dveře. Auto parkovalo před nimi. „Nasedni a skrč se. Přivedu Roberta.“

S bušícím srdcem vklouzla Summer na zadní sedadlo a lehla si. Kdyby ji teď přistihl, dostal by Flynn záchvat. Slyšela, jak se dveře opět otevírají a křupání štěrku pod nohama.

„Prosím, ať to není Flynn.“ Úplně si dovedla představit jeho výraz, kdyby ji chytil jenom v kabátu a pod ním nic než spodní prádlo.

Dveře auta se otevřely a nastoupil Robert s Molly. Summer se nepřestala třást, dokud nevyjeli na silnici.

„Už se můžeš posadit.“ Slyšela Robertův pobavený tón. „Myslím, že jsem se tak nepobavil od té doby, co jsem propašoval pštrosa do Etonu.“

„Pštrosa?“ Molly se zahihňala. „Proč pštrosa?“

„Protože to byla ta nejvíc pobuřující věc, která mě tehdy napadla. Bylo mi patnáct,“ dodal. Letmo pohlédl do zpětného zrcátka. „Rozevři kabát, Summer. Ať se na tebe můžu podívat.“

Summer se pohnula, aby ho instinktivně poslechla, ale pak se zarazila. Nebyla si jistá, jestli šaty zůstaly na místě, když si lehla, a připadalo jí trochu divné, vystrčit prsa na kluka nejlepší kamarádky.

„Chovej se slušně.“ Molly mu z legrace vlepila malou facku. „Někdy tak zlobíš!“

„Samozřejmě, miláčku. Ale přeci nemůžeš čekat, že budu trpělivý při pomyšlení, že beru dvě krásné dámy do svého oblíbeného klubu.“

„Ty lichotníku! Ignoruj ho, Summer. Jen nás škádlí.“

Summer zachytila Robertův pohled ve zpětném zrcátku. Na krátkou vteřinu vystřídalo jeho uhlazený výraz cosi nebezpečného. Nesmysl, řekla si. Je to Mollyin přítel, ne vrah se sekyrou.

Když jeli nocí, zamyslela se, co asi Flynn udělá, jestli zjistí, že zmizela. Vyšle pátrací skupinu? Těžko. Nejspíš jí ráno uštědří přísnou lekci. Je dospělá. Nepotřebuje jeho povolení, aby směla do klubu.

Zabočili do postranní ulice a Robert zpomalil. Před nepopsanými dveřmi čekali dva tmavě odění muži se sluchátkem na uchu. Jeden zamával Robertovi, když před nimi zastavil. „Dobrý večer, pane,“ řekl, když vystoupili z auta.

„Dobrý večer, Stane,“ odpověděl Robert. „Tyhle krásné dámy jsou mými hosty.“

Přes tenkou látku kabátu cítila Summer teplo Robertovy dlaně na svých zádech. Otevřel dveře a uvedl je dovnitř.

Summer si nebyla jistá, co vlastně očekává. Něco temného a ponurého, možná trochu zpustlého. Navštívila už spousty klubů, ale tichý luxus vstupní haly Noir byl působivý. Několik lidí Robertovi zamávalo.

Tmavovlasá dáma se nabídla, že od nich vezme kabáty. Summer se třásly prsty, když rozepínala první knoflík. Teď, když přišel ten okamžik, si nebyla jistá, že to chce.

Molly svlékla kabát a podala jí ho. Summer nevěděla, kam s očima. Neměla na sobě nic, až na červená saténová tanga. Stříbrný řetěz se táhl od stejného obojku, který měla kolem krku, a visel jí mezi ňadry. Na bradavkách měla maličké skřipce s kamínky.

„Ukaž, pomohu ti s tím.“ Robert hbitě rozepnul Summer kabát a stáhl jí ho z ramen. Odolala pokušení stahovat si šaty. Molly měla pravdu. Má na sobě víc než většina žen tady.

„Krása,“ řekl Robert obdivně. „Ta barva ti jde k očím.“

Pohlédl na její krk, prostý všech přízdob. „Nevzala sis řetěz a obojek?“

„Ne,“ odpověděla Summer. „Objedu se bez toho.“ V žádném případě by nikomu nedovolila, aby jí nasadil obojek.

„Samozřejmě.“ Sklonil hlavu. „Pokud tomu dáváš přednost. Jsi taková hezoučká. Myslel jsem, že by to mohlo leccos usnadnit.“

Chopil se Mollyina vodítka. „Pojď.“

Summer je následovala dveřmi do hlavní části klubu.

Držela se v Mollyině blízkosti, když se pohybovali davem. Tmavovlasý muž oblečený do zeleného oděvu chirurga na ni mrkl, jak ho míjela. Sklopila oči a spěchala za Molly.

V jednom rohu si povídali Indiana Jones a jeho sexy parťák, zatímco nějaký muž ve vojenské uniformě lízal boty rudovlasé ženě. „Ona je...?“ Summer to nedokázala vyslovit.

„Domina?“ Odpověděla Molly. „Jedna z nejlepších. Vydělává jmění na soukromých konzultacích. Nemáš tušení, kolik vysoce postavených mužů chce slyšet, že byli zlobiví kluci. Pojď, provedu tě tady.“

…

Něco je špatně, Flynn to věděl; jen to nedokázal pojmenovat. Vlastně je špatně docela dost věcí; počínaje vědomím, že je David odhodlaný vzít si Lornu. Jakmile bezpečně doprovodil Summer do salónu, usadil se v kavárně přes ulici, kde viděl na každého, kdo vcházel i vyšel ven, a zavolal svému nevlastnímu bratrovi.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Rozkoše léta.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.