Očkování pro a proti

Předkládáme vám zřejmě nejrozsáhlejší polemiku na téma očkování u nás. Vyvolali ji rodiče, kteří vakcínám nevěří nebo se o nich chtějí dozvědět víc, než prozrazuje oficiální propaganda.

Kino sálu v Břeclavi praskalo onu červnovou sobotu ve švech. Konala se tu akce nazvaná Očkování pro a proti a přizvaní hosté dávali tušit, že účastníci uslyší názory značně odlišné. Svou přednášku tu prezentovala lékařka LUDMILA ELEKOVÁ, čím dál známější odpůrkyně očkování, a profesor ROMAN PRYMULA, který je již z titulu své funkce předsedy České vakcinologické společnosti naopak jeho zastánce.

V následné diskuzi s účastníky byla aktivním hostem také právnička ZUZANA CANDIGLIOTA z Ligy lidských práv. Diváci zahrnuli hosty desítkami písemných dotazů, a protože čas neumožnil všechny otázky zodpovědět na místě, najdete odpovědi, které protagonisté laskavě poskytli serveru Vitalia.cz, právě zde.

Mezi účastníky byli jak laici, tak odborníci – lékaři či sestry. Většinu publika tvořili rodiče malých dětí a obecně lidé zajímající se o problematiku očkování sice laicky, ale intenzivně. Pořadatelé břeclavského setkání, manželé Motelkovi, nejsou totiž zdaleka jedinými rodiči, kteří očkování viní ze zdravotních problémů svých dětí. Jiní rodiče shánějí informace preventivně, protože chtějí rozhodnout o tom, zda očkovat či neočkovat své dítě.

Jednoznačné odpovědi diváci nedostali a nenajdete je ani vy. Snad vám přesto budou užitečné.

Dotazy i odpovědi mají poněkud pracovní charakter, abychom splnili slib účastníkům akce i jeho protagonistům, že je zveřejníme v kompletním znění. Aktéři odpovídali každý zvlášť, v odpovědích na sebe tedy nereagují, jako tomu bylo přímo na místě, odpovídají pouze na položený dotaz. Otázky a témata se někdy částečně překrývají nebo opakují.

Na dotazy diváků z akce Očkování pro a proti v Břeclavi odpovídají:

LE – Ludmila ELEKOVÁ, praktická lékařka, věnuje se také homeopatii, dlouhodobě se zabývá problematikou očkování a je jeho kritikem

RP – Roman PRYMULA, specialista na očkování a epidemiolog, předseda České vakcinologické společnosti, ředitel Fakultní nemocnice Hradec Králové

ZC – Zuzana CANDIGLIOTA, právnička a právní ředitelka Ligy lidských práv

Obecně k očkování

Na dotazy diváků z akce Očkování pro a proti v Břeclavi odpovídají:
LE – Ludmila ELEKOVÁ, praktická lékařka, věnuje se také homeopatii, dlouhodobě se zabývá problematikou očkování a je jeho kritikem
RP – Roman PRYMULA, specialista na očkování a epidemiolog, předseda České vakcinologické společnosti, ředitel Fakultní nemocnice Hradec Králové
ZC – Zuzana CANDIGLIOTA, právnička a právní ředitelka Ligy lidských práv

Infekční choroby klesají. Není to náhodou způsobeno tím, že je u lidí lepší hygiena?

LE: Samozřejmě že ano. Nejen hygiena, celkově stoupá životní úroveň. Máme lepší byty, nedřeme od nevidím do nevidím, nemáme dětskou práci, máme kontrolovanou hygienickou kvalitu potravin, ledničky, čistou vodu atd. V roce 2002 byla provedena studie v chudinské čtvrti v Karáčí v Pákistánu, která prokázala, že pravidelné používání obyčejného mýdla a osobní hygiena sníží výskyt zápalů plic a průjmů u dětí o cca 50 %! Ve srovnání s tím vede zahájení očkovacích kampaní v rozvojových zemích bez současných jiných opatření ke zvýšení dětské úmrtnosti 2–3×. Najděte si práce Aabyho (očkování) a Lubyho (mýdlo).

RP: Jistě je. Ani sebedokonalejší hygiena však některé choroby nevymýtí. Bude tady například chřipka, karcinom děložního čípku, dětská obrna… Tam je očkování nezastupitelné.

Jak vymizely nemoci, proti kterým se nikdy neočkovalo (spála, mor…)?

LE: Zlepšením životní úrovně a hygieny osobní i komunální. Poučením občanů o cestách šíření a prevenci. Možná i změnou vztahu bakterie – hostitel. V průběhu „soužití“ dochází k adaptaci jak bakterie, tak hostitele a průběh nemoci se zmírňuje. Je to známo např. u tuberkulózy a syfilis.

RP: Nemoci nejsou kontrolovány jenom očkováním, řada dalších faktorů hraje svoji roli. Celkový stav hygieny rovněž. U střevních nákaz, kde zatím nejsou vakcíny, je to dominantní vliv. Jsou ale nemoci, kterých se bez očkování skutečně nezbavíme. Spála mizí díky obrovské přeléčenosti naší populace antibiotiky. To však vzhledem k narůstající rezistenci jistě není ideál.

Je pravda, že očkování snižuje imunitu vůči ostatním nemocem?

LE: Ano, je to pravda, je to součást jeho mechanismu účinku. Ovšem na medicíně ani vakcinologických školeních se o skutečném mechanismu účinku neučí, doktoři ho tedy neznají. Proto tvrdí, že očkování imunitu posiluje, pletou si stimulaci k tvorbě protilátek s celkovou stimulací imunity. Přitom vzájemný vztah mezi aktivitou Th1 a Th2 imunity je dobře znám.

RP: Obecně není, ovlivnění nastává pouze v řádu hodin po očkování.

Doslechl jsem se o přístroji na „měření imunity“. Pokud se lze o takový přístroj opřít, mohl by sloužit právě k eliminaci některých druhů očkování?

LE: Existují různé přístroje na základě biorezonance, různě složité s různým softwarem, některé z nich jsou schopny změřit „imunitu“. Některé z nich mají kromě diagnostických i terapeutické programy a mohou být použity k eliminaci následků očkování. Osobně s nimi nemám zkušenost, ale vím, jaké již byly dosaženy výsledky.

RP: Univerzální přístroje na měření imunity neexistují. I kdyby však takový přístroj existoval, těžko by byl schopen určit tak velmi specifický problém.

Pokud dítě nemůže být očkováno, které nemoci jsou pro něj nejvíce nebezpečné?

LE: Nemoci jsou nebezpečné hlavně pro očkované děti, protože mají oslabenou imunitu. Neočkované dítě má v očkovaném prostředí automatickou výhodu očkováním nepoškozené imunity. Takže se o něj nebojte, bát by se měly maminky očkovaných. Nejen moje zkušenost je, že neočkované děti jsou výrazně zdravější, a i když onemocní, lépe se z toho dostanou. Z nemocí, proti kterým se očkuje, neočkovanému dítěti hrozí významněji jen černý kašel. Správná léčba je tato: nikdy nesrážet teplotu, ani léky, dítě držet v teple, ve vertikální poloze (kojence), tj. spát s ním vsedě, před krmením důkladně odsát, dávat vysoké dávky vitamínu C (kolik je mu měsíců, tolik stovek mg denně, tj. např. v 3 měsících 300 mg denně), colostrum nebo jiné prostředky podporující imunitu a hlavně vyhledejte homeopata. Homeopatie je schopna černý kašel zvládnout do týdne, již první noc po správném léku je výrazně klidnější.

RP: Černý kašel, hemofilové infekce, tetanus, mimo ČR dětská obrna a záškrt.

Doporučujete očkování proti pneumokokové nákaze? A pokud ano, který věk je nejvhodnější? Doporučujete toto očkování individuelně nebo celoplošně?

LE: Já ho vůbec nedoporučuji a svým dětem bych ho nikdy nedala. V praxi vidím, že děti takto očkované jsou nemocnější. Jsou na to i statistiky. Důvody proč neočkovat, uvádím jinde. Je to další vakcína, která oslabí imunitu.

RP: Pneumokokové očkování doporučuji plošně v souladu s naším očkovacím kalendářem od 2–3 měsíců.

Může být očkování jedním z faktorů pro vznik rakoviny v pozdějším věku?

LE: Ano. Je znám skandál s onkogenními viry, které se dostaly do vakcíny proti dětské obrně. Mnoho z lidí, kteří byli očkováni v 50.-60. letech, má tyto viry v sobě. Dalším mechanismem, jak může očkování vést k vyššímu riziku rakoviny, je právě oslabení té části imunity, která chrání proti infekci a rakovině. Kromě toho se ukazuje, že překonání přirozených dětských nemocí proti rakovině chrání, např. překonání příušnic chrání dívky před rakovinou vaječníků, překonání planých neštovic proti rakovině obecně apod. Očkováním zase poroučíme větru, dešti a následky se teprve začínají ukazovat.

RP: Ne, nic podobného nebylo prokázáno.

Přirozená imunizace („tři kubíčky hnoje“): Do jaké míry nechat (roční) dítě „popelit“? I ve městě, hygiena ve vlaku – co je rozumné a co už ho může ohrozit?

LE: Ve městě ho ohrozí toxické příměsi v prachu apod. Dtto vlak. Na venkově nemocná zvířata. Povím vám k tomu historku od mého otce. Vyrůstal v Ostravě v chudé čtvrti, věčně lítal venku. Babička si jednou stěžovala rodinnému lékaři, jak chodí domů špinavý. Doktor se vyptával, kde si otec hraje. Pak prohlásil, že hlína a písek, to je čistá špína, nenechejte ho hrát si kolem nádraží, kde plivou tuberáci. A dodal památnou větu: „Paní, buďte ráda, že je takový, alespoň nedostane obrnu.“ To řekl těsně po druhé světové válce, v roce 1946 myslím. Mému otci je nyní 77 let, jako dítě nebyl očkován, ani nebral antibiotika (neexistovala), neočkuje se ani jako dospělý, maximálně dostal pár tetanovek. Očkování proti chřipce jsem mu zakázala. Protože se celý život hýbal, rozumně jedl a dělal práci, která ho bavila (do 75 let na plný úvazek), je velmi zdravý. Neužívá žádné léky, má normální tlak, cholesterol, myslí mu to. Jistě, klouby už trochu tuhnou, ale to je vše.

RP: Supersterilní prostředí jistě není ideálem a vystavení běžným bakteriím okolí je spíše prospěšné. Vše má ale své meze a rodič by měl být schopen posoudit, kde už je riziko nákazy vysoké.

Můžete vyjmenovat tzv. vyspělé země, kde není očkování povinné?

LE: Dobrovolné: Velká Británie, Irsko, Německo, Rakousko, Švýcarsko, Norsko, Holandsko, Švédsko, Španělsko, v Belgii je povinné pouze proti dětské obrně (možnost výjimek z náboženských a filosofických důvodů), ve Francii proti záškrtu, tetanu a dětské obrně (široce pojímané zdravotní kontraindikace a možnost výjimek).

RP: Přímá povinnost není v naprosté většině vyspělých zemí, nepřímá však ano.

Opravdu si myslíte, že český národ je tak hloupý, aby musel mít nařízeno povinné očkování?

LE: To není o hlouposti. Je to relikt ze socialismu, kdy stát byl odpovědný za naše zdraví a občan nemohl nic. Vzpomeňte na scénu z Nemocnice na kraji města, kdy se při vizitě pacientka ptá, co s ní budou dělat a jeden z lékařů jí bohorovně odpoví „tomu vy nerozumíte, to nechte na nás.“ Přestože uplynulo od sametové revoluce již téměř čtvrt století, povinné očkování stále máme. Hlavním důvodem je možná, že to dlouho nikomu nevadilo, lidé se v podstatě bez problémů podvolovali. Teprve několik let se objevuje silnější odpor s tím, jak se objevují znepokojivé informace o vakcínách a rodiče pozorují, jak se zdraví jejich dětí stále více zhoršuje, často v těsné návaznosti na očkování. Lidé nejsou hloupí, naopak. Právě ti chytří, vzdělaní, co jsou schopni najít informace na internetu, se očkování vzpírají.

RP: Donedávna jsem si to nemyslel, ale když dnes řada lidí naslouchá různým konspiračním teoriím a věří jim, a preferuje neoponované informace z internetu, tak začínám mít pochybnosti.

Koho chcete očkováním chránit?

RP: Všechny očkované i ty, kteří se očkovat z objektivních důvodů nemohou.

Je možné, aby i očkované dítě dostalo nemoc, proti které je očkované?

LE: Jistě, a běžně k tomu dochází. Viz odpovědi v kapitolách Složení vakcín – adjuvanty, Příušnice, Černý kašel.

RP: Ano, to možné je, prakticky žádná vakcína není stoprocentně účinná.

Proč se ve stejné míře jako kojenci neočkují dospělí jedinci a osoby důchodového věku, u kterých zjevně dochází vlivem věku k oslabení imunity?

LE: Dobrá otázka, na kterou bych také ráda znala odpověď. A mám ještě jednu: Proč se povinně neočkují proti černému kašli učitelky v MŠ, když nemají dávno žádné protilátky? Ony snad nemohou nenakazit ty ubohé nemocné děti, které nemohou být očkovány? Mohou se nakazit jen od svých spolužáků, kteří nejsou očkováni, protože to jejich rodiče nechtějí?

RP: To je trochu chyba systému a v současnosti se na dospělém očkovacím kalendáři pracuje.

Kdo zjistil, že tělo snese 1000 vakcín a jakým způsobem se k tomu dospělo?

LE: Tento výrok patří dr. Paulu Offitovi, známému propagátorovi očkování a spoluautorovi rotavirové vakcíny, z které má milióny. Je to jeho teoretická úvaha, nemá žádné opodstatnění ve vědě a byl za to tvrdě kritizován. Ale i kdyby měl pravdu a imunitní systém si byl schopen poradit s velkým množstvím antigenů najednou – kolik jeho kapacity zůstane volné pro boj s infekcí, která by se vyskytla přirozeně? Je to jako s armádou, máte jen určitý počet vojáků, když je zaměstnáte někde, budou chybět jinde. Vakcíny zaměstnají imunitní systém a pak to chybí jinde, což se projeví jako snížená obrana proti jiným infekcím. Vidíme to kolem sebe denně.

RP: Nevím, z čeho pramení právě údaj o tisíci vakcínách. To co bylo zmapováno, je rezervní kapacita imunitního systému na počet nových antigenů a ta je skutečně obrovská. Neznamená to však, že někomu vpravíme do těla 0,5 litru vakcíny, což by bylo 1000 dávek.

Proč se vakcína nemůže vypít?

LE: Protože by ji zlikvidovalo trávení a imunitní systém ve střevě. Existují výjimky pro nemoci přenášené potravou a vodou, jako byla vakcína proti dětské obrně a nyní rotavirová.

RP: Jsou vakcíny, které se vypít mohou, musí ale být živé a odolné proti žaludeční kyselině. Ta většinu takto podaných vakcín zneutralizuje.

Jaké jsou možnosti homeopatického očkování? Co to je homeopaticky potencovaná vakcína? Jak se užívá? Kde se dá sehnat?

LE: Existuje tzv. homeopatická profylaxe. Historicky ukázala účinnost v epidemii. Dlouhodobá účinnost není známa, podle zkušeností se odhaduje na několik let max. Ovšem klasické očkování taky moc nevydrží. Velké zkušenosti s ní má dr. Isaac Golden, jeho knihy lze koupit přes internet, mají ho např. na Amazonu. Princip je podávání původce nemoci v homeopatické podobě. Existují na to protokoly a existuje pár studií, které prokázaly statisticky nižší výskyt nemoci u lidí, kteří to podstoupili.

Homeopaticky potencovaná vakcína je lék vyrobený z normální vakcíny. Zpracuje se technologií homeopatické výroby léků, tj. opakovaným ředěním a protřepáváním. Jejich použití je při léčbě následků očkování. Výsledky jsou velmi dobré.

RP: Protože mám pochybnosti o účinnosti homeopatických vakcín, ponechávám odpověď homeopatům.

Zodpovědnost a rozhodování za očkování dítěte. Rodiče versus lékař

Na dotazy diváků z akce Očkování pro a proti v Břeclavi odpovídají:
LE – Ludmila ELEKOVÁ, praktická lékařka, věnuje se také homeopatii, dlouhodobě se zabývá problematikou očkování a je jeho kritikem
RP – Roman PRYMULA, specialista na očkování a epidemiolog, předseda České vakcinologické společnosti, ředitel Fakultní nemocnice Hradec Králové
ZC – Zuzana CANDIGLIOTA, právnička a právní ředitelka Ligy lidských práv

Proč jsou rodiče stále považováni za „hloupé“, nesvéprávné při rozhodování za své dítě, a nebere se zřetel na to, když rodiče hlásí nějaké nežádoucí účinky. Nikdo jiný dítě nezná lépe, než rodič, který je s dítětem 24 hodin denně a nejlépe vidí, kdy v jeho chování nastal zásadní zvrat. V konečném důsledku přeci nese zodpovědnost za poškození dítěte rodič, ne lékař, který očkoval i přes upozornění rodiče.

LE: Lékař může být za poškození žalován, nese odpovědnost za léčbu. Mohl by ovšem poté přenést břemeno náhrady škody na stát, protože ho stát nutí očkovat a sankcionuje, když neočkuje. Jenže hlavní problém je neinformovanost rodičů i lékařů. Běžný scénář je, že vyděšená maminka informuje doktorku a ta od stolu řekne, že to s očkováním nesouvisí. Tím se vyřeší většina reakcí. Když rodiče nedají pokoj, stejně většinou nepochodí. I když lékař neochotně uzná, že to s očkováním může souviset, málokdy uzná kontraindikaci, začne se schovávat za specialisty, ti si pak dítě přehazují jako horký brambor. Dítě musí být skutečně vážně poškozené, aby dostalo kontraindikaci, ale ani to ne vždy. Vím o dítěti, které mělo jednoznačné patologické reakce (pláč, křeče, narušení vývoje), pediatrička by vesele očkovala dále, rodiče šli do očkovacího centra, kde by taky klidně očkovali, a když odmítli, donutili je podepsat papír, že odmítají očkování a práskli je na hygienu. To je bohužel realita.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Očkování pro a proti.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.